Сукцинимид
Изглед
![]() | |
![]() | |
Nazivi | |
---|---|
IUPAC naziv
Pirolidin-2,5-dion
| |
Drugi nazivi
Sukcinimid
Imid sukcinske kiseline | |
Identifikacija | |
3D model (Jmol)
|
|
ChEBI | |
ChemSpider | |
ECHA InfoCard | 100.004.215 |
RTECS | WN2200000 |
UNII | |
| |
Svojstva | |
C4H5NO2 | |
Molarna masa | 99,09 g·mol−1 |
Agregatno stanje | Beli kristalni prah |
Gustina | 1,41 g/cm3 |
1 g/3 mL | |
Kiselost (pKa) | 9,5 |
Opasnosti | |
Opasnost u toku rada | Iritant blago zapaljiv |
Bezbednost prilikom rukovanja | External MSDS |
R i S oznake | S24/25 S28 S37 S45 |
Letalna doza ili koncentracija (LD, LC): | |
LD50 (LD50)
|
14 g/kg (pacov, oralno)[3] |
Srodna jedinjenja | |
Srodne Imidi
|
Maleimid, N-hlorosukcinimid, N-bromosukcinimid |
Ukoliko nije drugačije napomenuto, podaci se odnose na standardno stanje materijala (na 25 °C [77 °F], 100 kPa). | |
![]() ![]() ![]() | |
Reference infokutije | |
Sukcinimid je ciklični imid sa formulom C4H5NO2. On se koristi u mnoštvu organskih sinteza, kao i u industrjskim procesima posrebravanja.[4][5]
Sukcinimidi
[уреди | уреди извор]Sukcinimidi su jedinjenja koja sadrže sukcinimidnu grupu. Ta jedinjenja imaju široku primenu. Neki od njih se koriste kao antikonvulsanti, uključujući etosuksimid, fensuksimid, i mesuksimid. Sukcinimidi se takođe koriste za formiranje kovalentnih veza između proteina ili peptida i plastike, što je korisno u mnoštvu tehnika za testiranje.
Reference
[уреди | уреди извор]- ^ Li Q, Cheng T, Wang Y, Bryant SH (2010). „PubChem as a public resource for drug discovery.”. Drug Discov Today. 15 (23-24): 1052—7. PMID 20970519. doi:10.1016/j.drudis.2010.10.003.
- ^ Evan E. Bolton; Yanli Wang; Paul A. Thiessen; Stephen H. Bryant (2008). „Chapter 12 PubChem: Integrated Platform of Small Molecules and Biological Activities”. Annual Reports in Computational Chemistry. 4: 217—241. doi:10.1016/S1574-1400(08)00012-1.
- ^ а б Susan Budavari, ур. (1996). The Merck Index: An Encyclopedia of Chemicals, Drugs, and Biologicals (12th изд.). Merck. стр. 9040. ISBN 0911910123.
- ^ Clayden, Jonathan; Greeves, Nick; Warren, Stuart; Wothers, Peter (2001). Organic Chemistry (I изд.). Oxford University Press. ISBN 978-0-19-850346-0.
- ^ Smith, Michael B.; March, Jerry (2007). Advanced Organic Chemistry: Reactions, Mechanisms, and Structure (6th изд.). New York: Wiley-Interscience. ISBN 0-471-72091-7.