Поморска архитектура
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/TahitianPrincess.jpg/250px-TahitianPrincess.jpg)
![Цуррицулум оф Навал Арцхитецтуре](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c5/Naval_Architecture_Course_of_Study.png/250px-Naval_Architecture_Course_of_Study.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/92/Reconstruction_of_a_19th_century_naval_architect%27s_office%2C_Aberdeen_Maritime_Museum.jpg/220px-Reconstruction_of_a_19th_century_naval_architect%27s_office%2C_Aberdeen_Maritime_Museum.jpg)
Поморска архитектура, или поморско инжењерство је инжењерска дисциплина која обухвата елементе механичког, електричног, електронског, софтверског и безбедносног инжењерства примењено на процес инжењерског дизајнирања, бродоградњу, одржавање и рад морских бродова и структура.[1][2] Поморска архитектура укључује основна и примењена истраживања, пројектовање, развој, процену (класификацију) дизајна и прорачуне током свих фаза живота поморског возила. Идејни пројекат пловила, његов детаљни дизајн, конструкција, испитивања, руковање и одржавање, поринуће и суво пристајање главне су активности. Прорачуни бродског дизајна такође су потребни за бродове који се модификују (путем конверзије, обнове, модернизације или поправке). Поморска архитектура такође укључује формулисање сигурносних прописа и правила за контролу оштећења, као и одобравање и сертификацију бродских пројеката како би се испунили законски и други захтеви.
Главни предмети[уреди | уреди извор]
Реч „пловило” укључује сваки опис пловних објеката, укључујући неизместива пловила, екранопланове и хидроавионе, који се користе или могу да се користе као превозно средство на води.[3] Главни елементи поморске архитектуре су:[4]
Хидростатика[уреди | уреди извор]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/64/Lines_plan_en.svg/250px-Lines_plan_en.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ca/01-bulb_aero.jpg/250px-01-bulb_aero.jpg)
Дисплацемент (схип) Хидростатика се односи на услове којима је брод изложен док мирује у води и на његову способност да остане на површини. То укључује прорачун узгона, деспласмана и друга хидростатска својства као што су облога (мера уздужног нагиба пловила) и стабилност (способност пловила да се врати у усправан положај након нагиба дејсством ветра, мора или при оптерећивању).[5]
Хидродинамика[уреди | уреди извор]
Хидродинамика се односи на проток воде око трупа брода, прамца и крме, и преко тела попут лопатица пропелера или кормила или кроз потисне тунеле. Отпор - отпор према кретању у води првенствено узрокован протоком воде око трупа. На основу овога врши се прорачун напајања. Погон - за помицање пловила кроз воду помоћу пропелера, потисника, водених млазница, једра итд. Типови мотора су углавном они са унутрашњим сагоревањем. Нека пловила имају електрични погон, напајан нуклеарном или сунчевом енергијом. Кретање брода - укључују покрете пловила на морском путу и његове реакције на таласе и ветар. Управљивост (маневрисање) - укључује контролу и одржавање положаја и смера пловила.
Флотација и стабилност[уреди | уреди извор]
Док на површини течности плутајуће тело има 6 степени слободе у свом кретању, они су категорисани у било ротацију или транслацију.
- Транслација унапред и унатраг назива се напредак.
- Попречни транслација назива се њихање.
- Вертикални транслација се назива уздизање.
- Ротација око попречне осе назива се трим или пич.
- Ротација око предње и задње оси назива се пета или љуљање.
- Ротација око вертикалне осе назива се нагиб.
Уздужна стабилност за уздужне нагибе, стабилност зависи од удаљености између тежишта и уздужног метацентра. Другим речима, основе на којој брод одржава своје тежиште је његова удаљеност постављена подједнако одвојено и од крменог и од предњег дела брода.
Док тело плута по површини течности, оно и даље наилази на силу гравитације која га притиска. Да би се одржало на површини и избегло потапање, делује супротстављена сила на тело позната као хидростатички притисци. Силе које делују на тело морају бити исте величине и истог правца кретања како би тело одржало равнотежу. Овај опис равнотеже присутан је само када је слободно плутајуће тело на мирној води, док када су присутни други услови чија се величина драстично помера ствара се лелујаво кретање тела.[6]
Сила узгона једнака је тежини тела, другим речима, маса тела једнака је маси воде коју тело измешта. Ово додаје силу нагоре према телу за величину површине помножену размештеном површином да би се створила равнотежа између површине тела и површине воде.
Стабилност брода у већини услова је у стању да превазиђе било који облик или ограничење или отпор на који се наилази у узбурканом мору; међутим, бродови имају непожељне карактеристике љуљања када је баланс осцилација при љуљању двоструко већи од осцилација при уздизању, што доводи до превртања брода.[7]
Референце[уреди | уреди извор]
- ^ „Цареерс ин Навал Арцхитецтуре”. www.рина.орг.ук. Архивирано из оригинала 20. 10. 2017. г. Приступљено 26. 09. 2020.
- ^ Биран, Адриан; (2003). Схип хyдростатицс анд стабилитy (1ст Ед.) – Буттерwортх-Хеинеманн. ISBN 0-7506-4988-7
- ^ Цонвентион Он Тхе Интернатионал Регулатионс фор Превентинг Цоллисионс ат Сеа, 1972,Ас Амендед; Интернатионал Маритиме Организатион; ISBN 92-801-4167-8
- ^ Леwис V, Едwард (Ед.); (Јуне 1989). Принциплес оф Навал Арцхитецтуре (2нд Рев.) Вол. 1 – Социетy оф Навал Арцхитецтс анд Марине Енгинеерс. ISBN 0-939773-00-7
- ^ „EN342”. www.usna.edu.
- ^ Tupper, Eric (1996). Introduction to Naval Architecture. Oxford, England: Butterworth-Heinemann.
- ^ Neves, M. A. S. (2016). „Dynamic stability of ships in regular and irregular seas - An Overview”. Ocean Engineering. 120: 362—370.
Literatura[уреди | уреди извор]
- Ferreiro, Larrie D. (2007). Ships and Science: The Birth of Naval Architecture in the Scientific Revolution, 1600–1800. MIT Press. ISBN 978-0-262-06259-6.
- Paasch, H. Dictionary of Naval Terms, from Keel to Truck. London: G. Philip & Son, 1908.
- Tripathi, Rama Shankar (1967). History of Ancient India. Motilal Banarsidass. стр. 145. ISBN 81-208-0018-4.
- Hourani, George Fadlo; Carswel, John (1995). Arab Seafaring: In the Indian Ocean in Ancient and Early Medieval Times. Princeton University Press. стр. 90. ISBN 0-691-00032-8.
- Robert E. Krebs, Carolyn A. Krebs (2003). Groundbreaking Scientific Experiments, Inventions, and Discoveries of the Ancient World. Greenwood PressScience. ISBN 978-0-313-31342-4.
- L. Pham, Charlotte Minh-Hà (2012). Asian Shipbuilding Technology. Bangkok: UNESCO Bangkok Asia and Pacific Regional Bureau for Education. стр. 20. ISBN 978-92-9223-413-3.
- Maguin, Pierre-Yves (септембар 1980). „The Southeast Asian Ship: An Historical Approach”. Journal of Southeast Asian Studies. 11 (2): 266—276. JSTOR 20070359. doi:10.1017/S002246340000446X.
- Robert, Dick-Read (2005). The Phantom Voyagers: Evidence of Indonesian Settlement in Africa in Ancient Times. Thurlton.
- Christie, Anthony (1957). „An Obscure Passage from the "Periplus: ΚΟΛΑΝΔΙΟϕΩΝΤΑ ΤΑ ΜΕΓΙΣΤΑ"”. Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London. 19: 345—353 — преко JSTOR.
- Reid, Anthony (2012). Anthony Reid and the Study of the Southeast Asian Past. Institute of Southeast Asian Studies. ISBN 978-9814311960.
- Manguin, Pierre-Yves. 2012. “Asian ship-building traditions in the Indian Ocean at the dawn of European expansion”, in: Om Prakash and D. P. Chattopadhyaya (eds), History of science, philosophy, and culture in Indian Civilization, Volume III, part 7: The trading world of the Indian Ocean, 1500-1800, pp. 597–629. Delhi, Chennai, Chandigarh: Pearson.
- Rafiek, M. (децембар 2011). „Ships and Boats in the Story of King Banjar: Semantic Studies”. Borneo Research Journal. 5: 187—200.
- Pham, Charlotte Minh-Hà L. (2012). „Unit 14: Asian Shipbuilding (Training Manual for the UNESCO Foundation Course on the protection and management of the Underwater Cultural Heritage)”. Training Manual for the UNESCO Foundation Course on the Protection and Management of Underwater Cultural Heritage in Asia and the Pacificc. UNESCO. ISBN 978-92-9223-414-0.
- Zumerchik, John; Danver, Steven Laurence (2010). Seas and Waterways of the World: An Encyclopedia of History, Uses, and Issues. ABC-CLIO. ISBN 978-1-85109-711-1.
- Haywood, John (1991). Dark Age Naval Power: Frankish & Anglo-Saxon Seafaring Activity. Routledge. стр. 18. ISBN 978-0415063746. „NB second edition 2006: 978-1898281436”
- Clunas, Craig; Sally K. Church. Harrison Hall, Jessica, ур. Ming China: Courts and Contacts 1400-1450. The British Museum, Great Russel Street, London WCIB 3DG. стр. Chapter 22.
- Levathes, Louise (2014-12-02). When China Ruled the Seas: The Treasure Fleet of the Dragon Throne, 1405–1433 (на језику: енглески). Open Road Media. ISBN 9781504007368.
- Finlay, Robert (1995). „The Treasure-Ships of Zheng He: Chinese Maritime Imperialism in the Age of Discovery”. Ур.: Fernández-Armesto, Felipe. The Global Opportunity. 1. Aldershot: Ashgate Variorum.
- Chen, Zhongping (2017). Zou xiang duo yuan wen hua de quan qiu shi: Zheng He xia xi yang (1405-1433) Ji zhong guo yu yin du yang shi jie de guan xi 走向多元文化的全球史:鄭和下西洋(1405-1433)及中國與印度洋世界的關系 [Toward a multicultural global history: Zheng He's voyages to the Western seas (1405-1433) and the relationship between China and the Indian Ocean region] (на језику: кинески) (First изд.). Beijing: SDX Joint Company.
- Robert Smith (1970). „The Canoe in West African History”. The Journal of African History. 11 (4): 515—533. JSTOR 180919. doi:10.1017/S0021853700010434.
- Robert Smith (1970). „The Canoe in West African History”. The Journal of African History. 11 (4): 515—533. JSTOR 180919. doi:10.1017/S0021853700010434.
- Tipping, Colin (новембар 1998). „Technical Change and the Ship Draughtsman”. The Mariner's Mirror. 84 (4): 458 foll. doi:10.1080/00253359.1998.10656717.
- Mccarthy, Michael (2005). Ships' Fastenings: From Sewn Boat to Steamship. College Station: Texas A&M University Press. ISBN 978-1-60344-621-1.
- Indrajit Ray (2011). Bengal Industries and the British Industrial Revolution (1757-1857). Routledge. стр. 178, 186—188. ISBN 978-1-136-82552-1.
- Kelly, Morgan; ó Gráda, Cormac (2017). „Speed under Sail, 1750–1830”. Working Papers 201710. School of Economics, University College Dublin.
- Sawyer, L.A. and Mitchell, W. H. The Liberty Ships: The History of the "Emergency" Type Cargo Ships Constructed in the United States During the Second World War, pp. 7–10, 2nd Edition, Lloyd's of London Press Ltd., London, England, (1985) ISBN 1-85044-049-2.
- Јаффее, Цапт. Wалтер W. Тхе Лане Вицторy: Тхе Ласт Вицторy Схип ин Wар анд Пеаце, пп. 4–9, 15–32, 2нд Едитион, Гленцаннон Пресс, Пало Алто, Цалифорниа, (1997) ISBN 0-9637586-9-1.
- Херман, Артхур. Фреедом'с Форге: Хоw Америцан Бусинесс Продуцед Вицторy ин Wорлд Wар II, пп. 135–6, 178–80, Рандом Хоусе, Неw Yорк, НY, (2012) ISBN 978-1-4000-6964-4
- „CAD-Computer Aided Design”. The Loftsman. Архивирано из оригинала 2. 8. 2016. г. Приступљено 19. 7. 2016.
- „Marine Investigation Report – Hull Fracture Bulk Carrier Lake Carling”. Transportation Safety Board of Canada. 19. 3. 2002. Архивирано из оригинала 15. 10. 2012. г. Приступљено 8. 10. 2009.
Spoljašnje veze[уреди | уреди извор]
- U.S. Shipbuilding—extensive information about the U.S. shipbuilding industry, including over 500 pages of U.S. shipyard construction records
- Shipyards United States—from GlobalSecurity.org
- Shipbuilding News
- Bataviawerf – the Historic Dutch East Indiaman Ship Yard—Shipyard of the historic ships Batavia and Zeven Provincien in the Netherlands, since 1985 here have been great ships reconstructed using old construction methods.
- Photos of the reconstruction of the Dutch East Indiaman Batavia Архивирано на сајту Wayback Machine (20. октобар 2020)—Photo web site about the reconstruction of the Batavia on the shipyard Batavia werf, a 16th-century East Indiaman in the Netherlands. The site is constantly expanding with more historic images as in 2010 the shipyard celebrates its 25th year.