Филмографија Кетрин Зите Џоунс
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/79/Catherine_Zeta-Jones_VF_2012_Shankbone.jpg/220px-Catherine_Zeta-Jones_VF_2012_Shankbone.jpg)
Кетрин Зита-Џоунс је велшка глумица која се, према подацима из 2019. године, појавила у 27 фимлова, 11 телевизијских продукција и 9 позоришних представа. Њено прво појављивање на позорници било је када је имала девет година и када је тумачила сироче у Вест Енд продукцији мјузикла Annie.[1][2] Такође је играла насловну улогу у другој продукцији мјузикла у Позоришту у Свонзију 1981. године.[3] Као тинејџерка, играла је улоге у представама Bugsy Malone и The Pajama Game на Вест Енду, након чега је доживела свој сценски пробој у главној улози девојке из хора у представи из 1987. под називом 42nd Street.[4]
Француско-италијански научнофантастични филм 1001 ноћ (енгл. 1001 Nights, 1990) представљао је филмски првенац Зите-Џоунс.[5] Популарност у Британији стекла је улогом сеоске девојке у телевизијској серији The Darling Buds of May (1991–1993) — најгледанијој серији у земљи у то време.[6][7] Међутим, разочарана тиме што су јој нудили искључиво улоге у љубавним филмовима, Зита-Џоунс се преселила у Лос Анђелес.[8][9] Рани успех постигла је играјући улоге које су се значајно ослањале на њен сексепил, у акционом филму Маска Зороа (енгл. The Mask of Zorro, 1998) и трилеру Entrapment (1999).[1][10] За своју улогу у овом првом номинована је за награду Сатурн за најбољу глумицу.[11] За своју улогу супруге нарко боса у Содерберговом филму Traffic из 2000. године номинована је за награду Златни глобус за најбољу споредну глумицу.[12] Потом је освојила Оскара и награду БАФТА за најбољу споредну глумицу за улогу Велме Кели у мјузиклу Chicago (2002).[13] Као тада најплаћенија британска глумица у Холивуду,[14] тумачила је улогу жене која се стално разводи у филму Intolerable Cruelty (2003), потом стјуардесу у филму Терминал (енгл. Terminal, 2004) и агента Еуропола у филму Играј своју игру 2 (2004).[9][15] Наставак филма Маска Зороа, под називом Легенда о Зороу (2005), био је неуспех,[16][17] након чега је Зита-Џоунс глумила амбициозног кувара у романтичној комедији No Reservations (2007).[18]
Зита-Џоунс је значајно смањила своје радно оптерећење крајем 2000-их.[19] На Бродвеју је дебитовала 2009. године улогом остареле глумице у мјузиклу A Little Night Music, за коју је освојила награду Тони за најбољу глумицу у мјузиклу.[1][20] Након трогодишњег одсуства са екрана, имала је три филмске емисије у 2012. и још толико 2013. године. Ниједно њено издање из 2012. није остварило већи успех.[21] Ово се променило 2013. године, када је играла мистериозног психијатра у Содерберговом трилеру Side Effects и руског агента у финансијски успешном акционом филму Red 2.[22][23] Након још једног одсуства из света глуме, Зита-Џоунс је глумила у британском филму Dad's Army (2016), заснованом на истоименом телевизијском ситкому.[24] Године 2017. вратила се на телевизију тумачећи глумицу Оливију де Хевиленд у антолошкој серији Feud.[25]
Филм
[уреди | уреди извор]Телевизија
[уреди | уреди извор]Наслов | Год. | Улога | Напомена | Реф. |
---|---|---|---|---|
Out of the Blue | 1991 | Непознато | Телевизијска епизода | [55] |
The Darling Buds of May | 1991—93 | Меријет | Телевизијска серија | [6][56] |
The Young Indiana Jones Chronicles | 1992 | Маја | Епизода: "Palestine, October 1917" | [57] |
The Return of the Native | 1994 | Еустасија Вие | Телевизијски филм | [58] |
The Cinder Path | 1994 | Викторија Чапман | Телевизијска минисерија | [59] |
Catherine the Great | 1995 | Катарина II | Телевизијски филм | [60] |
Titanic | 1996 | Изабела Парадин | Телевизијска минисерија | [61] |
Saturday Night Live | 2005 | Саму себе (домаћин) | Епизода: "Catherine Zeta-Jones/Franz Ferdinand" | [62] |
Feud: Bette and Joan | 2017 | Оливија де Хевиленд | Телевизијска антолошка серија | [63] |
Cocaine Godmother | 2018 | Гризелда Бланко | Телевизијски филм | [64] |
Queen America | 2018—2019 | Вики Елис | Веб серија | [65] |
Представе
[уреди | уреди извор]Представа | Год. | Улога | Позориште | Реф. |
---|---|---|---|---|
Annie | Непознато[б] | Сироче | Позотиште Викторија Палас | [1][2] |
Annie | 1981 | Ени | Позориште у Свонзију | [3] |
Bugsy Malone | 1983 | Талула | Позориште Њеног величанства | [67][68] |
The Pajama Game | 1985—86 | Девојка из хора | Позориште Хејмаркет у Лестеру | [69][70] |
42nd Street | 1987 | Пеги Сојер | Краљевски театар Друри Лејн | [71] |
Street Scene | 1989 | Ме Џоунс | Лондонски Колосеум | [72][73] |
Under Milk Wood | 1992 | Непознато | AIR Studios | [74] |
A Little Night Music | 2009—10 | Дезире Армфелт | Позотиште Волтер Кер | [75] |
The Children's Monologues | 2017 | Девојчица опседнута математиком | Карнеги Хол | [76] |
Напомене
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б в г McGrath, Charles (6. 12. 2009). „Send in the Song-and-Dance Gal”. The New York Times. Архивирано из оригинала 19. 8. 2017. г. Приступљено 10. 10. 2014.
- ^ а б Fulton, Rick (1. 7. 1999). „The Frog Princess”. Daily Record. Архивирано из оригинала
4. 5. 2016. г. Приступљено 5. 4. 2016 — преко HighBeam Research.
- ^ а б Adams, Guy (16. 4. 2011). „Catherine Zeta-Jones: Darling bud with a steely core”. The Independent. Архивирано из оригинала 20. 4. 2016. г. Приступљено 5. 4. 2016.
- ^ Film Review: Special. Visual Imagination Limited. 2000. стр. 57. Архивирано из оригинала 1. 3. 2017. г.
- ^ „Catherine Zeta Jones biography”. BBC. 14. 6. 2010. Архивирано из оригинала 26. 9. 2009. г. Приступљено 5. 4. 2016.
- ^ а б „Face of the Day: Catherine Zeta Jones”. The Herald. 20. 6. 2000. Архивирано из оригинала 18. 4. 2016. г. Приступљено 5. 4. 2016.
- ^ Butzel, Marsha; Ana Lopez (јануар 1994). Mediating the National. Taylor & Francis. стр. 33. ISBN 978-3-7186-0570-5. Архивирано из оригинала 1. 3. 2017. г.
- ^ „Catherine Zeta Jones Interview: I Used to Be Just a Pretty Face with a Big Bust Now I Fight for Roles with Nicole Kidman”. Daily Mirror. 12. 12. 1998. Архивирано из оригинала
4. 5. 2016. г. Приступљено 5. 4. 2016 — преко HighBeam Research.
- ^ а б Johnston, Sheila (12. 6. 2010). „Catherine Zeta-Jones: the evergreen girl of the valleys”. The Daily Telegraph. Архивирано из оригинала 2. 1. 2014. г. Приступљено 7. 2. 2013.
- ^ Dougharty, Margot (август 1998). Exposure. Los Angeles Magazine. стр. 42. ISSN 1522-9149. Архивирано из оригинала 17. 2. 2017. г.
- ^ Rice, Andrew (9. 6. 1999). „Sci-Fi Saturnalia in La-La Land”. Wired. Архивирано из оригинала 20. 4. 2016. г. Приступљено 11. 4. 2016.
- ^ Yamato, Jen (1. 10. 2014). „Catherine Zeta-Jones To Play ‘Cocaine Godmother’ Griselda Blanco”. Deadline Hollywood. Архивирано из оригинала 2. 4. 2016. г. Приступљено 7. 4. 2016.
- ^ Brocks, Emma (14. 12. 2009). „Singing and acting, but not at the same time – Zeta-Jones falters on Broadway”. The Guardian. Архивирано из оригинала 2. 8. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ Simpson, Richard (16. 1. 2002). „Hollywood's most wanted”. London Evening Standard. Архивирано из оригинала 9. 10. 2016. г. Приступљено 10. 4. 2016.
- ^ O'Sullivan, Michael (10. 10. 2003). „Cruel? Yes. Intolerable? No”. The Washington Post. Архивирано из оригинала 22. 8. 2015. г. Приступљено 11. 4. 2016.
Scott, A. O. (18. 6. 2004). „An American's Paradise Lost and Found”. The New York Times. Архивирано из оригинала 19. 4. 2016. г. Приступљено 7. 4. 2016.
Susman, Gary (11. 2. 2004). „Zeta-Jones completes the cast of Ocean's Twelve”. Entertainment Weekly. Архивирано из оригинала 10. 10. 2016. г. Приступљено 14. 8. 2015. - ^ „The Legend of Zorro”. Metacritic. Архивирано из оригинала 13. 1. 2011. г. Приступљено 9. 12. 2010.
- ^ „The Legend of Zorro (2005)”. Box Office Mojo. Архивирано из оригинала 5. 9. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ Freydkin, Donna (18. 7. 2007). „Catherine Zeta-Jones makes 'No Reservations'”. USA Today. Архивирано из оригинала 23. 4. 2016. г. Приступљено 8. 4. 2016.
- ^ McQuoid, Debbie. „Just call me Cath”. Stylist. Архивирано из оригинала 23. 7. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ „Catherine Zeta Jones wins Tony Award”. BBC. 14. 6. 2010. Архивирано из оригинала 8. 4. 2011. г. Приступљено 28. 1. 2011.
- ^ „Catherine Zeta-Jones”. Box Office Mojo. Архивирано из оригинала 5. 3. 2016. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ „Side Effects (2013)”. Rotten Tomatoes. Архивирано из оригинала 22. 8. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ „Red 2 (2013)”. Box Office Mojo. 17. 10. 2013. Архивирано из оригинала 22. 7. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ а б Bray, Catherine (27. 1. 2016). „Film Review: ‘Dad’s Army’”. Variety. Архивирано из оригинала 29. 3. 2016. г. Приступљено 7. 4. 2016.
- ^ Patten, Dominic (25. 2. 2017). „‘Feud: Bette & Joan’ Review: Jessica Lange & Susan Sarandon Kill In H’wood War Story”. Deadline.com. Архивирано из оригинала 25. 2. 2017. г. Приступљено 1. 3. 2017.
- ^ Zipes, Jack; Greenhill, Pauline (16. 9. 2015). Fairy-Tale Films Beyond Disney: International Perspectives. Routledge. стр. 73. ISBN 978-1-134-62813-1. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ Mendelson, Scott (13. 10. 2014). „When Christopher Columbus Flopped At The Box Office... Twice”. Forbes. Архивирано из оригинала 20. 4. 2016. г. Приступљено 6. 4. 2016.
- ^ Canby, Vincent (1. 5. 1993). „Review/Film; Trying to Kill One's Way To a Title”. The New York Times. Архивирано из оригинала 19. 4. 2016. г. Приступљено 6. 4. 2016.
- ^ Maltin, Leonard (2. 9. 2014). Leonard Maltin's 2015 Movie Guide. Penguin Group. стр. 275. ISBN 978-0-698-18361-2. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ Engle, John (5. 10. 2015). Surfing in the Movies: A Critical History. McFarland. стр. 179. ISBN 978-1-4766-2284-2. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ Muir, John Kenneth (13. 2. 2004). The Encyclopedia of Superheroes on Film and Television, 2d ed. McFarland. стр. 434. ISBN 978-0-7864-3755-9. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ Turan, Kenneth (17. 7. 1998). „A Finely Honed Swashbuckler”. Los Angeles Times. Архивирано из оригинала 24. 4. 2016. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ „Entrapment (1999)”. Rotten Tomatoes. Архивирано из оригинала 22. 8. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ Maslin, Janet (23. 7. 1993). „Review/Film; Things That Go Bump, and Worse, in the Night”. The New York Times. Архивирано из оригинала 22. 4. 2016. г. Приступљено 6. 4. 2016.
- ^ „High Fidelity Details and Credits”. Metacritic. Архивирано из оригинала 31. 3. 2017. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ French, Philip (20. 1. 2001). „Traffic”. The Guardian. Архивирано из оригинала 18. 4. 2016. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ Cameron-Wilson, James (1. 11. 2002). Film Review 2002-2003: The Definitive Film Yearbook. Reynolds & Hearn. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ Edelstein, David (27. 12. 2002). „Cell Block Tango”. Slate. Архивирано из оригинала 6. 5. 2012. г. Приступљено 9. 12. 2010.
- ^ „Chicago [The Miramax Motion Picture Soundtrack]”. AllMusic. Архивирано из оригинала 18. 3. 2016. г. Приступљено 11. 4. 2016.
- ^ „Catherine Zeta Jones interview: Sinbad: Legend Of The Seven Seas”. BBC. 28. 11. 2008. Архивирано из оригинала 26. 9. 2009. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ Wise, Damon (1. 1. 2011). „Empire's Intolerable Cruelty Movie Review”. Empire. Архивирано из оригинала 3. 10. 2013. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ Scott, A. O. (18. 6. 2004). „An American's Paradise Lost and Found”. The New York Times. Архивирано из оригинала 19. 4. 2016. г. Приступљено 7. 4. 2016.
- ^ Clinton, Paul (10. 12. 2004). „Review: 'Ocean's Twelve' high-spirited fun”. CNN. Архивирано из оригинала 20. 4. 2016. г. Приступљено 7. 4. 2016.
- ^ „The Legend of Zorro Details and Credits”. Metacritic. Архивирано из оригинала 14. 11. 2012. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ Ebert, Roger (25. 7. 2007). „No Reservations Movie Review & Film Summary (2007)”. RogerEbert.com. Архивирано из оригинала 23. 7. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ Harvey, Dennis (13. 9. 2007). „Review: ‘Death Defying Acts’”. Variety. Архивирано из оригинала 20. 4. 2016. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ „The Rebound (2009)”. Rotten Tomatoes. Архивирано из оригинала 20. 4. 2016. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ Fine, Marshall (3. 2. 2013). „Movie Review: Lay the Favorite”. The Huffington Post. Архивирано из оригинала 23. 4. 2016. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ Bradshaw, Peter (14. 6. 2012). „Rock of Ages – review”. The Guardian. Архивирано из оригинала 18. 4. 2016. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ „Tom Cruise Covers Guns N' Roses, Russell Brand Sings Jefferson Starship on 'Rock of Ages' Soundtrack”. The Hollywood Reporter. 1. 5. 2012. Архивирано из оригинала 7. 2. 2015. г. Приступљено 9. 12. 2014.
- ^ „Playing for Keeps (2012)”. Rotten Tomatoes. Архивирано из оригинала 21. 8. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ McCarthy, Todd (16. 1. 2013). „Broken City Review”. The Hollywood Reporter. Архивирано из оригинала 27. 7. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ French, Philip (10. 3. 2013). „Side Effects – review”. The Guardian. Архивирано из оригинала 2. 4. 2016. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ „Red 2 (2013)”. Rotten Tomatoes. Архивирано из оригинала 22. 8. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ Adato, Allison (28. 4. 2014). „My Life in Pictures: Colin Firth”. People. Архивирано из оригинала 2. 6. 2016. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ Leggott, James; Taddeo, Julie (11. 12. 2014). Upstairs and Downstairs: British Costume Drama Television from The Forsyte Saga to Downton Abbey. Rowman & Littlefield Publishers. стр. 48. ISBN 978-1-4422-4483-2. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ „Catherine Zeta-Jones: Her Style Timeline”. Allure. Архивирано из оригинала 23. 4. 2016. г. Приступљено 9. 4. 2016.
- ^ Tucker, Ken (2. 12. 1994). „The Return of the Native”. Entertainment Weekly. Архивирано из оригинала 18. 11. 2015. г. Приступљено 6. 4. 2016.
- ^ Goble, Alan (1. 1. 1999). The Complete Index to Literary Sources in Film. Walter de Gruyter. стр. 93. ISBN 978-3-11-095194-3. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ Nesselson, Lisa (26. 2. 1995). „Review: Catherine The Great”. Variety. Архивирано из оригинала 18. 4. 2016. г. Приступљено 5. 4. 2016.
- ^ Anderson, D. Brian (22. 3. 2005). The Titanic in Print and on Screen: An Annotated Guide to Books, Films, Television Shows and Other Media. McFarland. стр. 106—108. ISBN 978-0-7864-1786-5. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ „SNL Season 31 Episode 03-Catherine Zeta-Jones/Franz Ferdinand”. NBC. Приступљено 18. 3. 2019.
- ^ Stanhope, Kate (16. 8. 2016). „Catherine Zeta-Jones Joins Ryan Murphy's FX Drama 'Feud'”. The Hollywood Reporter. Архивирано из оригинала 17. 8. 2016. г. Приступљено 16. 8. 2016.
- ^ Nguyen, Hanh (20. 1. 2018). „‘Cocaine Godmother’ Review: Brownface Casting Is Just One of Many Insults in This Schlocky ‘Narcos’ Knockoff”. IndieWire. Приступљено 21. 1. 2018.
- ^ Evans, Greg (10. 9. 2018). „Catherine Zeta-Jones Series ‘Queen America’ Sets Facebook Watch Premiere Date”. Deadline Hollywood. Приступљено 12. 9. 2018.
- ^ Plays International. Chancery Publications Limited. 1998. стр. 16. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ Seeley, Robert; Bunnett, Rex; Rust, Brian A. L. (1989). London musical shows on record, 1889-1989: a hundred years of London's musical theatre. General Gramophone Publications. стр. 35. ISBN 978-0-902470-30-9. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ Noticias. Editorial Perfil. 1999. стр. 66. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ London Theatre Record. I. Herbert. 1986. стр. 83. Архивирано из оригинала 3. 1. 2014. г.
- ^ Vanity Fair. Vanity Fair Publishing Company. јануар 2001. стр. 149—150. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ Lemmon, David (1989). British Theatre Yearbook. C. Helm. стр. 16. Архивирано из оригинала 7. 11. 2017. г.
- ^ „Catherine Zeta Jones biography”. BBC. 14. 6. 2010. Архивирано из оригинала 26. 9. 2009. г. Приступљено 5. 4. 2016.
- ^ Hischak, Thomas S. (2. 6. 2008). The Oxford Companion to the American Musical: Theatre, Film, and Television. Oxford University Press. стр. 892. ISBN 978-0-19-533533-0. Архивирано из оригинала 17. 2. 2017. г.
- ^ Hayden, Jacki (1. 9. 2014). A Map of Love: Around Wales with Dylan Thomas. Y Lolfa. стр. 75. ISBN 978-1-907476-04-4.
- ^ Prentice, Claire (14. 12. 2009). „A Little Night Music at the Walter Kerr Theatre, review”. The Daily Telegraph. Архивирано из оригинала 23. 8. 2015. г. Приступљено 14. 8. 2015.
- ^ Scheck, Frank (14. 11. 2017). „Critic's Notebook: An All-Star Cast Performs 'The Children's Monologues' at Carnegie Hall”. The Hollywood Reporter. Приступљено 19. 11. 2017.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Catherine Zeta-Jones на сајту IMDb (језик: енглески)
- Catherine Zeta-Jones на сајту Internet Broadway Database (језик: енглески)