Партизанска болница Фрања
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/03/FranjaPartizanskaBolnisnica.jpg/200px-FranjaPartizanskaBolnisnica.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Franja-vhod-16-9-7.jpg/200px-Franja-vhod-16-9-7.jpg)
Болница Фрања је била партизанска болница, која се за време народноослободилачког рата, налазила у брдима изнад села Новака у околини Церног у Словенији.
Оснивање и почетак рад
[уреди | уреди извор]Болница је формирана новембра 1943. године када је 31. словеначка дивизија НОВЈ морала да евакуише своје рањенике. Место је изабрао доктор Виктор Волчјак, који је и подигао прву болничку бараку у коју су примљени први рањеници.
Болница је подигнуту у клисури Пасице, која се налазила у близини насеља Горењи Новаки код Церкна. Болница је ту смештена крајем 1943. од стране лекара Виктора Волчјака, који је и подигао прву болничку бараку у коју су одмах примљени први рањеници. Ову локацију Волчјака је изабрао, на препоруку мештанина Јанаеза Петернеља. Кључни разлог за оснивање партизанске болнице на овом месту била је неприступачност клисуре.[1]
Водило се рачуна да непријатељ не открије болницу, тако да је постојала специјална екипа која је заметала и најситније трагове који су прављени приликом пребацивања рањеника ноћу до бараке.
Болница је била је намењена за лечење бораца Деветог корпуса НОВЈ.
Операције, превијање рањеника, стерилисање и припрема инструмената, израда протеза за инвалиде и припремање хране, обављано је преко дана.
Доградња болнице
[уреди | уреди извор]Након бројних офанзива појавио се већи број рањеника с којима је болница постала претесна. Временом је у неколико месеци било подигнуто укупно 14 објеката, међу којима су биле бараке за смештај рањеника, операциона сала, просторија за изолацију, лекарске ординације, барака за рендген-апарат… Саграђени су и објекти за смештај бораца, вешерница, столарска радионица, а при крају рата направљена је и импровизована електрична централа.[1]
Како је места међу стенама било мало, болничко особље је, када би се знало да Немци нису у близини, минирало стене и одвајало комад по комад стене и стварало простор за нове бараке. Осигурање болнице били су бункери са митраљезима који су се налазили око ње, и специјалне земунице у које би се, у случају напада, евакуисали рањеници.
Болницу у којој је лечено готово хиљаду рањених партизана, непријатељ није пронашао до краја рата.
Извори
[уреди | уреди извор]- ^ а б „Пут части Фрање Бојц Бидовец: Илегалка, управница партизанске болнице „Фрања“, докторка којој су се дивили и поштовали је”. OKO (на језику: српски). Приступљено 2024-06-27.