Црквена порта у Вранићу
Црквена порта у Вранићу | |
---|---|
![]() Црква Св. Илије из 1888. године и обновљена црква брвнара Светих четрдесет мученика из 1823. године | |
Опште информације | |
Место | Вранић |
Општина | Барајево |
Држава | ![]() |
Време настанка | пре 1810.[а] |
Црквена порта у Вранићу се налази у селу Вранић (градска општина Барајево). Издваја се по свом културно-историјском значају и представља својеврсан комплекс који чине црква брвнара (црква Св. четрдесет мученика) која датира с почетка 19. века и заштићена је као споменик културе од великог значаја, црква Св. Илије са звоником, грађена у другој половини 19. века, потом кућа породице Матић из прве половине 19. века са неколико помоћних објеката,[2] надгробници, Парохијски дом у коме се налазе Спомен музеј, архив и црквена библиотека, и свештеничка кућа.[3]
За развој садржаја овог јединственог комплекса међу најзаслужнијима је протојереј-ставрофор Радивоје Митровић,[2][4] који је био свештеник у Вранићу од 1969. до 2009. године.
Локација и објекти
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Vranic_-_Crkva_brvnara_02.jpg/250px-Vranic_-_Crkva_brvnara_02.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/56/Crkva_sv._Ilije%2C_Vranic.jpg/250px-Crkva_sv._Ilije%2C_Vranic.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/17/102_Crkva_sv._Ilije_u_Vranicu_staro_groblje.jpg/250px-102_Crkva_sv._Ilije_u_Vranicu_staro_groblje.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c0/190_Crkva_sv._Ilije_u_Vranicu_-_spomen_muzej.jpg/250px-190_Crkva_sv._Ilije_u_Vranicu_-_spomen_muzej.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/65/Vranic_-_Matica_kuca.jpg/250px-Vranic_-_Matica_kuca.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f2/136_Crkva_sv._Ilije_u_Vranicu_-_etno_kuce.jpg/250px-136_Crkva_sv._Ilije_u_Vranicu_-_etno_kuce.jpg)
Црквена порта у Вранићу се налази у центру села, на благо природно каскадираном платоу. Иако делује као спонтано настао комплекс, она се развијала по систему манастирских порти са функционалном поделом простора. Поред цркава из деветнаестог века и старог гробља у порти је изграђен парохијски дом и богата црквена ризница (спомен-музеј), а пренета је стара кућа породице Матић и неколико помоћних објеката.[4]
Црква брвнара - Црква Св. четрдесет мученика
[уреди | уреди извор]Први објекат на овом терену, који се тада звао Црквени крај, била је црква брвнара, која је ту пренета пре 1810. године, са оближње ликације зване Окапина.[1] Данас је то објекат који представља непокретно културно добро и споменик културе од великог значаја.
Црква Св. Илије
[уреди | уреди извор]Црква Светог Илије у Вранићу грађена је у другој половини 19. века, а освећена је 1888. године. До тада се богослужење вршило у старој цркви брвнари. Последњи свештеник у старој цркви био је Милош Јоксић. Његовом заслугом озидан је нови храм у коме је служио до своје смрти 1910. године.[5]
Парохијски дом и Спомен-музеј
[уреди | уреди извор]У простору црквене порте такође се налазе и парохијски дом и спомен-музеј. Спомен-музеј је настао захваљујући вишедецнијском труду, знању и посвећености вранићког пароха Радивоја Митровића. У музеју се чувају вредни артефакти пронађени у околини Вранића, који датирају из различитих историјских периода, од неолита до средњег века. У другом делу музеја чувају се експонати из скорије прошлости: црквени мобилијар, иконе, богослужбене књиге и записи, старе народне ношње и предмети за свакодневну употребу. У истој згради налазе се архив и црквена библиотека.[5]
Кућа породице Матић
[уреди | уреди извор]Кућа породице Матић из Вранића представља ретко очуван примерак шумадијске двоводне чатмаре из прве половине 19. века. Средином 20. века пренета је са оригиналне локације у црквену порту, како би се сачувала од рушења. На источној страни порте, уз ограду, поред куће породице Матић налази се и шест помоћних привредних објеката (два коша, две магазе и два млекара), који су пренети са различитих локација у Вранићу или из суседних села. Матића кућа је једина до данас идентификована устаничка кућа на београдском подручју из времена Првог српског устанка.[3]
Културно-историјски значај
[уреди | уреди извор]Комплекс црквене порте у Вранићу са црквом брвнаром, Црквом Св. Илије, надгробним споменицима, кућом породице Матић и богатом збирком свештеника Радивоја Митровића данас представља немерљиво значајно споменичко наслеђе.[3] Хронолошки, обликовно и примарно функционално разнородан комплекс, чини хомогену целину чије укупне вредности надилазе појединачна значења објеката. Такође, овај простор је и својеврстан приказ спроведених конзерваторских поступака који дају могућност да се читају методолошки концепти заступљени у различитим временским раздобљима службе заштите, праве анализе и компарације, односно поред културног представља и стручни, едукативни потенцијал.[2][6]
Стручњаци Завода за заштиту споменика културе града Београда су, од оснивања давне 1960.године, препознали вредности тада постојећих објеката цркве брвнаре и Цркве Св Илије, водили археолошка ископавања, пројекте и радове за преношење објеката и реконструкцију цркве брвнаре, санацију оштећења на надгробним споменицима и новијој цркви, пројeкте за уређење порте и др.[2]
Галерија слика
[уреди | уреди извор]-
Музејски експонати
-
Црквена библиотека
-
Матића кућа - унутрашњост
-
Вајат и магаза
-
Кош
-
Млекар - унутрашњост
Напомене
[уреди | уреди извор]Види још
[уреди | уреди извор]- Културно наслеђе Србије
- Културно наслеђе
- Непокретна културна добра
- Црква брвнара
- Етно-село
- Српска архитектура
- Археолошко налазиште као непокретно културно добро
- Културно-историјска археологија
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б Мојсиловић, Ивановић 1979
- ^ а б в г Живковић, Нада. „Отварање изложбе „Црквена порта у Вранићу“”. Званична презентација. Завод за заштиту споменика културе града Београда. Приступљено 18. 9. 2018.
- ^ а б в Живковић 2016, стр. 3-5
- ^ а б „Izložba: “Crkvena porta u Vraniću””. Zvanična prezentacija. UNIVERZITET U BEOGRADU, ARHITEKTONSKI FAKULTET. Приступљено 18. 9. 2018.
- ^ а б Јованчевић 2015, стр. 149-150
- ^ „Svečano otvorena izložba „Crkvena porta u Vraniću””. danas.rs. Приступљено 5. 2. 2020.
Литература
[уреди | уреди извор]- Мојсиловић, Светлана; Ивановић, Милинко (1979). „Црква брвнара у Вранићу — Методолошки поступак при реконструкцији цркве брвнаре” (PDF). Годишњак града Београда. Београд. XXVI: 317—332. Архивирано из оригинала (PDF) 06. 11. 2020. г. Приступљено 18. 09. 2018.
- Nada, Živković (2016). Kuća porodice Matić u Vraniću (PDF). Beograd: Zavod za zaštitu spomenika kulture grada Beograda. ISBN 978-86-89779-28-8. Приступљено 9. 6. 2018.COBISS.SR 226807564
- Јованчевић, Негослав (приређивач) (2015). Летописи црквеног и друштвеног живота села Вранића код Београда. Крагујевац: Каленић. ISBN 978-86-84183-90-5.COBISS.SR 219780364