Габријел Борић
Габријел Борић | |||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Званични портрет, 2022. | |||||||||||||||||||||
Лични подаци | |||||||||||||||||||||
Датум рођења | 11. фебруар 1986. | ||||||||||||||||||||
Место рођења | Пунта Аренас, Магаланес, Чиле | ||||||||||||||||||||
Универзитет | Чилеански Универзитет | ||||||||||||||||||||
Професија | политичар студентски активиста | ||||||||||||||||||||
Политичка каријера | |||||||||||||||||||||
Политичка странка | Социјална конвергенција | ||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||
Званични веб-сајт | |||||||||||||||||||||
boricpresidente |
Габријел Борић Фонт (шпа. Gabriel Boric Font; Пунта Аренас, 11. фебруар 1986) чилеански је политичар и председник Чилеа.[1]
Биографија
[уреди | уреди извор]Борић се родио 1986. године у граду Пунта Аренас, познатом по великом броју становника далматинског порекла. Његови преци по оцу доселили су се у Чиле са острва Угљан крајем 19. века,[2] док му је мајка каталонског порекла.[3]
Борић је студирао на Правном факултету Универзитета у Чилеу, а био је председник Студентске федерације Универзитета Чиле 2012. године.[4][5][6] Као студентски представник, постао је једна од водећих личности чилеанских студентских протеста 2011–2013. Борић је два пута биран у Представнички дом који представља Магалан и Антарктички дистрикт, прво као независни кандидат 2013, а затим 2017. као део Широког фронта, левичарске коалиције коју је створио са неколико других партија.
Током грађанских немира 2019. у Чилеу, Борић је био један од политичара који су преговарали о споразуму који је отворио пут за референдум о промени Устава.[7] Године 2021. изабран је за председничког кандидата коалиције Апруебо Дигнидад (која је укључивала Широки фронт, Комунистичку партију и друге мање покрете) након што је победио на званичним предизборима са 60% гласова. Борић је 19. децембра 2021. победио Хосеа Антонија Каста у другом кругу председничких избора, добивши 55,9% гласова.
Он је постао најмлађи председник у историји Чилеа и други најмлађи државни лидер на свету, као и председник изабран са највећим бројем гласова у историји.[8][9]
Политички погледи
[уреди | уреди извор]Спољна политика
[уреди | уреди извор]Поводом свог спољнополитичког предлога од 2018. године, тадашњи посланик Габријел Борић критиковао је режиме Кубе, Венецуеле и Никарагве, описујући ове земље као репресивне диктатуре.[10]
Исто тако, током своје предизборне кампање, Борић је одлучно и јасно изјавио „да ће посвећеност коју ће његова влада имати у погледу демократије и људских права бити потпуна, без било каквог одобравања диктатура или аутократија, чак и ако то коме смета“.[11][12] Борић није признао резултате општих избора 2021. године у Никарагви и апеловао је на Комунистичку партију Чилеа (један од његових коалиционих партнера) да „повуче“ своју одлуку признања резултата избора у Никарагви.[13]
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ Esparza, Robinson (17. 11. 2011). „Gabriel Boric: El magallánico que quiere desbancar a Camila Vallejo”. El Magallanews.cl, Noticias de Punta Arenas y Magallanes (на језику: шпански). Приступљено 4. 8. 2015.
- ^ „Gabrijela Borića se sećaju na Ugljanu; pričao je da će biti predsednik, svi se smejali - Svet - Dnevni list Danas” (на језику: српски). Приступљено 2021-12-21.
- ^ „Ljevičar hrvatskog porijekla Gabriel Boric novi predsjednik Čilea”. Radio Slobodna Evropa (на језику: српскохрватски). Приступљено 2021-12-21.
- ^ „Nuevo presidente de la FECh se desmarca de "partidos políticos tradicionales" y critica a Gajardo”. LaSegunda.com (на језику: шпански). 7. 12. 2011. Приступљено 4. 8. 2015.
- ^ „Boric tras vencer en elecciones Fech: 'Los adversarios no están en la universidad, están en el gobierno y el parlamento' – Nacional – LA TERCERA”. La Tercera (на језику: шпански). Grupo Copesa. 7. 12. 2011. Архивирано из оригинала 12. 1. 2012. г. Приступљено 4. 8. 2015.
- ^ „Andrés Fielbaum asume presidencia de la FECh”. Terra (на језику: шпански). Архивирано из оригинала 1. 12. 2012. г. Приступљено 4. 8. 2015.
- ^ pauta. „Tres momentos de una negociación histórica: el acuerdo constitucional un año después”. pauta (на језику: шпански). Приступљено 2021-12-20.
- ^ „Leftist Gabriel Boric wins Chile presidential election”. BBC News (на језику: енглески). 2021-12-20. Приступљено 2021-12-20.
- ^ „Leftist lawmaker Boric wins polarized election in Chile, to become nation's youngest president”. news.yahoo.com (на језику: енглески). Приступљено 2021-12-20.
- ^ S.A.P, El Mercurio (2018-08-17). „Condena a Cuba, Venezuela y Nicaragua: El emplazamiento de Boric ante el rol de la izquierda frente a los DD.HH. | Emol.com”. Emol (на језику: Spanish). Приступљено 2021-12-21.
- ^ Barrueco, Enrique (2021-12-16). „Gabriel Boric, el político que promete un Chile más social”. euronews (на језику: шпански). Приступљено 2021-12-21.
- ^ de 2021, 21 de Noviembre. „Gabriel Boric, el candidato millennial de la izquierda chilena”. infobae (на језику: шпански). Приступљено 2021-12-21.
- ^ Mostrador, El (2021-11-12). „“Yo invito al PC a retractarse”: Boric sale al paso de la declaración de sus socios a favor de Daniel Ortega por elecciones en Nicaragua”. El Mostrador (на језику: шпански). Приступљено 2021-12-21.