Арне Гарборг
Арне Гарборг | |
---|---|
![]() | |
Лични подаци | |
Датум рођења | 25. јануар 1851. |
Место рођења | Ундхајм, Норвешка |
Датум смрти | 14. јануар 1924.72 год.) ( |
Место смрти | Аскер, Норвешка |
Занимање | писац, песник, новинар |
Породица | |
Супружник | Хулда Гарборг |
Арне Гарборг (норв. Aadne Eivindsson Garborg; Ундхајм, 25. јануар 1851 — 14. јануар 1924) био је норвешки писац и интелектуалац. Углавном је своја дела писао на ниношку, другом стандардном писаном језику у Норвешкој поред букмола. Писао је романе, чланке, есеје, поезију, бавио се превођењем и залагао се за развој ниношка.[1]
Шест пута је номинован за Нобелову награду за књижевност.[2]
Биографија
[уреди | уреди извор]Арне Гарборг је рођен 25. јануара 1851. године на фарми Гарборг, недалеко од Ундхајма у општини Тиме у округу Рогаланд. Овде је одрастао заједно са родитељима и осморо браће и сестара. Арне се одрекао очевог имања, а Арнеов отац је извршио самоубиство 1870. године као резултат пренапрегнуте верске савести погоршане синовим одбијањем наследства. То је учинило младог Гарборга непријатељем религије и нарочито пијетистичког наслеђа. За Гарборга је хришћанство значило друштвену и духовну револуцију. Касније се још више окренуо левичарским идејама и занимао се за социјализам, анархизам и слободну љубав, мада је критиковао те идеје када би се приближавале догми.[1]
Гарборг је похађао учитељску вишу школу у Холту и неко време је радио као наставник.
Иако ће касније постати познати писац, Гарборг се у почетку бавио новинарством и тиме је зарађивао за живот. Он је 1872. године покренуо лист Tvedestrandsposten, а 1877. Fedraheimen чији је био уредник све до 1892. 1880−их је такође био новинар у Дагбладеу (Dagbladet). Заједно са Расмусом Стеинсвиком је 1894. године покренуо лист Den 17de Mai[3], који ће 1935. променити име у Norsk Tidend. Између 1908. и 1916. учествовао је у објављивању часописа Retfærd. [4]
Арне Гарборг се 1887. године оженио Хулдом Бергерсен и неко време су живели у колиби Колботн поред језера Савален у Естердалу. 1897. су се преселили у Аскер, који им је био дом наредних деценија. [5]
Књижевни рад
[уреди | уреди извор]Арне Гарборг је својим другим романом, Студенти сељаци (Bondestudentar), стекао позицију једног од великих писаца свог времена. У овом роману Гарборг је приказао културни сукоб између села и града кроз борбу и морално пропадање студента са села који студира у главном граду. Натуралистички приступ је развио у роману из 1890. године, Код мајке (Hjaa ho mor), као и у каснијим делима. [1]
Гарборгово ремек-дело је песнички циклус Хаугтуса, који приказује веру младе девојке у натприродно и њену прву љубав. Познати норвешки композитор Едвард Григ прочитао је овај песнички циклус у мају 1895. године и био толико инспирисан да је у року од месец дана искомпоновао дванаест песама од којих је четири одбацио.[6]
Роман Уморни људи (Trætte mænd) из 1891. године говори о декаденцији европског друштва крајем 19. века, а роман Мир (Fred) говори о верским уверењима и економским потешкоћама норвешког сељака. Гарборг је такође превео Одисеју на норвешки језик.[1]
Дела
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/79/Portrett_av_Arne_og_Hulda_Garborg%2C_ca.1890%28cropped%29.jpg/220px-Portrett_av_Arne_og_Hulda_Garborg%2C_ca.1890%28cropped%29.jpg)
Романи
[уреди | уреди извор]- Ein Fritenkjar 1878.
- Студенти сељаци (Bondestudentar) 1883.
- Mannfolk 1886.
- Код мајке (Hjaa ho Mor) 1890.
- Уморни људи (Trætte Mænd) 1891.
- Мир (Fred) 1892.
- Изгубљени отац (Den burtkomne Faderen) 1899.
Збирке песама
[уреди | уреди извор]- Хаугтуса (Haugtussa) 1895.
- У Хелхајму (I Helheim) 1901.
Драме
[уреди | уреди извор]- Непомирљиви (Uforsonlige) 1888.
- Наставник (Læraren) 1896.
Остала дела
[уреди | уреди извор]- Smaa-stubber af Alf Buestreng 1873.
- Критика Ибзеновог дела Цар и Галилејац (Keiser og Galilæer) 1873
- Den ny-norske Sprog- og Nationalitetsbevægelse 1877.
- Псалм Боже, благослови земљу Норвешку (Gud signe Noregs land) 1878.
- Kvinnestudentar 1882.
- Forteljingar og Sogar 1884.
- Писма Kolbotnbrev 1890.
- Jonas Lie. En Udviklingshistorie 1893.
- Писма Knudahei-brev 1904.
- Jesus Messias 1906.
- Превод Одисеје 1918.
- Дневник Dagbok 1905-1923, постхумно 1925–1927.
- Tankar og utsyn, постхумно 1950.
- Han Lars i Lia 1883
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б в г „Arne Evensen Garborg | Norwegian author”. Encyclopedia Britannica (на језику: енглески). Приступљено 2020-12-01.
- ^ „Nomination%20Archive”. NobelPrize.org (на језику: енглески). 2020-04-01. Приступљено 2020-12-01.
- ^ Дан уставности Норвешке
- ^ „Arne Garborg (1851 - 1924)”. Garborgsenteret (на језику: норвешки нинорск). Приступљено 2020-12-01.
- ^ Elseth, Egil (1977). Liv og dikt 1. Norsk litteraturhistorie. Oslo: Aschehoug.
- ^ Foster, Beryl (2007). The Songs of Edvard Grieg (на језику: енглески). Boydell Press. ISBN 978-1-84383-343-7.