Аранцини
![]() Аранцини | |
Место порекла | Сицилија |
---|---|
Регије или држава | Италија |
Део националне кухиње | италијанска |
Температура сервирања | врућа или топла |
Главни састојци | пиринач, презла, пуњење |
![]() |
Аранцини (Arancini (Italian: aranˈtʃiːni, Sicilian: arancini или arancine, Sicilian: aɾanˈtʃiːnɪ, -ˈdʒiː-, UK: /ˌærənˈtʃiːni/, US: /ˌɑːr-/))[1] [2] грицкалице, јело које је направљено у облику лоптице, од пиринча, обложене презлама па пржене у дубоком уљу. Аранцини престављају типичну сицилијанску кухињу. Најчешћи надеви су: ал рагу или ал суго, пуњени смесом (месо или млевено месо, споро кувано на ниској температури са парадајз сосом и зачинима), моцарела или качокавало сир, а често и грашак, и ал буро или о буру, пуњен шунком и моцарелом или бешамел сосом.
Постоји низ регионалних варијанти које се разликују у пуњењима и облику. Аранцини ал рагу произведени на истоку Сицилије имају конусни облик инспирисан вулканом Етна.[3]
Етимологија
[уреди | уреди извор]Аранцини је деминутив од Аранциа, или "наранџаста". Назив, који је преведен као „мала наранџа“, потиче од њиховог облика и боје која након кувања подсећа на поморанџу. [3] На италијанском језику аранцини је граматички множина (Sicilian: arancine); одговарајућа једнина је аранцино (Sicilian: arancinu or arancina). [4] [5]
Историја
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/Arancine_in_Favignana.jpg/220px-Arancine_in_Favignana.jpg)
Каже се да су Аранцини настали на Сицилији у 10. веку у време када је острво било под арапском влашћу . [6] [7]
У градовима Палермо, Сиракуза и Трапани на Сицилији, аранцини су традиционална храна за празник Санта Луциа 13. децембра када се не једе хлеб и тестенине. Овим се обележава долазак брода за снабдевање житом на дан Санта Луције 1646. године, ублажавајући велику глад. [8]
Данас, са све већом популарношћу ове брзе хране у савременој италијанској култури хране, аранцини се налазе током целе године на већини сицилијанских продајних места, посебно у Палерму, Месини и Катанији[9]. Јело је традиционално прављено да обезбеди пун оброк Фридрих II, цара Светог римског царства, током његових ловних активности.
Састојци и варијације
[уреди | уреди извор]Најчешћи тип аранцина који се продају у сицилијанским кафићима су аранцини ал рагу, који се обично састоје од меса у сосу од парадајза, пиринча и моцареле или другог сира. Многи кафићи нуде arancini al burro (са путером или бешамел сосом) или специјалитет аранцини, као што су arancini con funghi ( печурке), con pistacchi ( пистаћи), или con melanzane ( патлиџан).
У римској кухињи суплеми су слични, али се обично пуне сиром (различити начини припреме и дистрибуција пуњења). У Напуљу се пиринчане куглице зову pall'e riso. У варијанти рецепта пореклом из италијанске дијаспоре из југоисточног Тексаса, аранцини су пуњени филом зачињеним чилијем. [10]
У популарној култури
[уреди | уреди извор]У италијанској књижевности, инспектор Монталбано, главни лик писца детективских романа Андреа Камилерија, је познати љубитељ Аранцини посебно оних које Adelina Cirrinciò, његова домаћица спрема. Успех серије књига и телевизијске адаптације допринели су да ово јело постане познато и изван Италије. [11]
Галерија
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „Arancini”. Collins English Dictionary. HarperCollins. Приступљено 20. 5. 2019.
- ^ "arancini" Архивирано на сајту Wayback Machine (28. септембар 2016) (US) and {{Cite Oxford Dictionaries|arancini|accessdate=20 May 2019}}
- ^ а б Rubio, Chef (2014). Sperling & Kupfer, ур. Unti e bisunti.
- ^ „I cugini di Palerma e il sesso degli arancini. Un complesso di inferiorità culinaria”. MeridioNews (на језику: италијански). Архивирано из оригинала 2014-08-11. г. Приступљено 2014-08-15.
- ^ „Arancina o arancinu? Una risposta esaustiva - Cadèmia Siciliana”. Cadèmia Siciliana (на језику: италијански). 30. 12. 2017. Приступљено 4. 1. 2018.
- ^ Valdes, Giuliano (1. 5. 2000). Sicilia. Ediz. Inglese (illustrated изд.). Casa Editrice Bonechi. стр. 9. ISBN 9788870098266.
- ^ Wright, Clifford A. (1. 1. 2003). Little Foods of the Mediterranean: 500 Fabulous Recipes for Antipasti, Tapas, Hors D'Oeuvre, Meze, and More (illustrated изд.). Harvard Common Press. стр. 380. ISBN 9781558322271.
- ^ Giuseppina Siotto, Vegetaliana, note di cucina italiana vegetale: La cucina vegetariana e vegana, (2014) ISBN 8868101858, chapter 14
- ^ Muffoletto, A. (1971). The art of Sicilian cooking. Doubleday. стр. 52. Приступљено 4. 1. 2020.
- ^ „Arancini”. Texas Monthly. 1. 12. 1988.
- ^ „I arancini di Montalbano”. Rai Uno. 6. 7. 2015. Архивирано из оригинала 17. 7. 2015. г.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Аранцино рецепт у BBC Food