Фрањо Гажи
фрањо гажи | |||
---|---|---|---|
![]() Фрањо Гажи, маја 1944. | |||
Лични подаци | |||
Датум рођења | 13. фебруар 1900. | ||
Место рођења | Хлебине, код Копривнице,, Аустроугарска | ||
Датум смрти | 15. новембар 1964.64 год.) ( | ||
Место смрти | Загреб, СР Хрватска, СФР Југославија | ||
Деловање | |||
Учешће у ратовима | Народноослободилачка борба | ||
Одликовања |
|
Фрањо Гажи (Хлебине, код Копривнице, 13. фебруар 1900 — Загреб, 15. новембар 1964) био је учесник Народноослободилачке бробе и друштвено-политички радник НР Хрватске
Биографија
[уреди | уреди извор]Рођен је 1900. године у Хлебинама. Био је члан Хрватске сељачке странке, а од 1935. године председник котарске организације ХСС-а у Копривници.
Јула 1943. године прикључио се Народноослободилачком покрету Југославије. Био је један од вођа дела ХСС-а ккоја је давала пуну подршку Народноослободилачком покрету. Заједно с Божидаром Маговцем основао је Извршни одбор ХСС-а. Био је већник ЗАВНОХ-а и АВНОЈ-а и члан њихових председништава од пролећа 1944. године. Под његовим вођством Извршни одбор ХСС-а био је преименован је у Хрватску републиканску сељачку странку (ХРСС). Августа 1944. године постао је потпредседник АВНОЈ-а.[1]
Био је потпредседник НКОЈ-а од 30. августа 1944, затим посланик у Привременој народној скупштини и Уставотворној скупштини ФНРЈ, где је био потпредседник Президијума њеног Савезног дома. Такође је био посланик у Народној скупштини ФНРЈ и Сабору НР Хрватске, где је био члан његова Президијума у више мандата. Био је и потпредседник Народне владе Хрватске (1945–1953), потпредседник Извршног одбора Народног фронта Југославије и Извршног одбора Народног фронта Хрватске те члан Председништва Савезног одбора Савеза удружења бораца Народноослободилачког рата Југославије.[1]
Умро је 1964. године у Загребу и сахрањен на загребачком гробљу Мирогој.
Носилац је Ордена народног ослобођења и Ордена заслуга за народ.[2]
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б „Хрватска енциклопедија: Гажи, Фрањо”. Приступљено 2. 11. 2013.
- ^ Југословенски савременци: ко је ко у Југославији. „Седма сила“, Београд 1957. година.