Бранислав Којић
Бранислав Којић | |
---|---|
![]() | |
Лични подаци | |
Датум рођења | 5. јун 1899. |
Место рођења | Смедерево, Краљевина Србија |
Датум смрти | 27. јул 1987.88 год.) ( |
Место смрти | Београд, Социјалистичка Федеративна Република Југославија |
Бранислав Којић (Смедерево, 5. јун 1899 — Београд, 27. јул 1987) био је српски архитекта, професор на Архитектонском факултету у Београду и редован члан САНУ.
Биографија
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2e/Umetni%C4%8Dki_paviljon_Cvijeta_Zuzori%C4%87%2C_Branislav_Koji%C4%87.jpg/220px-Umetni%C4%8Dki_paviljon_Cvijeta_Zuzori%C4%87%2C_Branislav_Koji%C4%87.jpg)
Рођен је 24. маја/5. јуна 1899. године у Смедереву. Током 1916. године био је ђак француског лицеја у Поатјеу, а касније је прешао у Ницу, у српску гимназију, где је матурирао 1917. године. Године 1918, положивши пријемни испит на угледној школи École centrale des Arts et Manufactures у Паризу, започео је студије, које је са успехом завршио 1921. године.[1] Први посао добио је у Министарству грађевина 1921. године, одмах по дипломирању. Четири године касније, постаје асистент на Архитектонском одсеку Техничког факултета у Београду, а 1928. са супругом Даницом оснива биро овлашћеног архитекте. Исте године оснива Групу архитеката модерног правца, коју заједно са њим чине још и: Милан Злоковић, Јан Дубови и Душан Бабић.[2]
У дугој каријери изградио је преко 100 зграда, од који су неке остале обележја Београда и Србије (нпр. Павиљон Цвијета Зузорић).[3] Стварао је под утицајем арт декоа и модерне (био је један од првих српских архитеката модерниста).
Године 1950, је постао редовни професор Архитектонског факултета универзитета у Београду, на катедри Пројектовање привредних и индустријских зграда. Пет година касније је постао дописни члан, 1963. године и редован члан САНУ,[1] а 1965. је отишао у пензију. Преминуо је 1987. године и сахрањен у Алеји Великана.
Награде
[уреди | уреди извор]- 1923. прва награда за пројекат Павиљона Цвијета Зузорић у Београду[3]
- 1923. прва награда за Југословенски павиљон на изложби Exposition internationale des Arts décoratifs у Паризу[4]
- 1935. прва награда за студентски дом у Скопљу[4]
Библиографија
[уреди | уреди извор]- 1949. Стара градска и сеоска архитектура у Србији, Просвета, Београд, . ASIN B004TK9VO8 https://www.amazon.com/dp/B004TK9VO8. Недостаје или је празан параметар
|title=
(помоћ)
Види још
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б „Биографија на сајту САНУ” (PDF). Архивирано из оригинала (PDF) 11. 4. 2015. г. Приступљено 22. 1. 2012.
- ^ Изложба „Бранислав Којић - сећање на архитекту“ Архивирано на сајту Wayback Machine (4. март 2016), Музеј науке и технике
- ^ а б „Политика“, подлист „Моја кућа“ страница 3, петак, 13.1.2012.
- ^ а б Београдска Модерна Архивирано на сајту Wayback Machine (13. март 2012), Слободан Малдини
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Снежана Тошева. Бранислав Којић Архивирано на сајту Wayback Machine (14. јун 2020). Београд: Грађевинска књига, 1998.
- Бранислав Којић. Бранислав Којић: сећање на архитекту: Галерија Српске академије наука и уметности, септембар-новембар 2001. Архивирано на сајту Wayback Machine (14. јун 2020). Београд: САНУ, 2001.