Transplantacija
Transplantacija organa | |
---|---|
Rekonstrukcija prve transplantacije srca, izvedene u Južnoj Africi 1967. godine. | |
MeSH | D016377 |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Heartransplant.jpg/250px-Heartransplant.jpg)
Transplantacija ili presađivanje predstavlja zamenu nefunkcionalnog organa putem hirurške intervencije. Ovakve procedure se najčešće izvode kod životno ugroženih osoba (npr. kardiomiopatija) i nešto ređe u cilju poboljšanja osnovnog kvaliteta života kod hroničnih bolesti koje se mogu tretirati na ovaj način. Transplantaciona medicina zahteva posebnu edukaciju osoblja, specijalnu opremu i sveobuhvatno preoperativno i postoperativno nadgledanje pacijenta, kako bi se mogućnost odbacivanja organa svela na najmanju moguću meru. Pravni i medicinski kriterijumi koji određuju kada se presađievanje može izvršiti su strogo regulisani zakonom.
Donori organa mogu biti živi, moždano mrtvi ili mrtvi zbog cirkulatorne smrti.[1] Tkivo se može dobiti od donatora koji umru od cirkulatorne smrti,[2] kao i moždane smrti – do 24 sata nakon prestanka rada srca. Za razliku od organa, većina tkiva (sa izuzetkom rožnjače) može biti sačuvana i uskladištena do pet godina, što znači da se mogu staviti u „banku“. Transplantacija postavlja brojna bioetička pitanja, uključujući definiciju smrti, kada i kako treba dati saglasnost za transplantaciju organa, i plaćanje organa za transplantaciju.[3][4] Ostala etička pitanja uključuju transplantacijski turizam (medicinski turizam) i šire društveno-ekonomski kontekst u kojem se može odviti nabavka ili transplantacija organa. Poseban problem je trgovina organima.[5] Tu je i etičko pitanje nedavanja lažne nade pacijentima.[6]
Transplantaciona medicina je jedna od najizazovnijih i najsloženijih oblasti moderne medicine. Neke od ključnih oblasti za medicinsko upravljanje su problemi odbacivanja transplantata, tokom kojih telo ima imunski odgovor na transplantirani organ, što može dovesti do neuspeha transplantacije i potrebe da se organ odmah ukloni iz primaoca. Kada je moguće, odbacivanje transplantata se može smanjiti serotipizacijom kako bi se odredilo najprikladnije podudaranje donor-primalac i upotrebom imunosupresivnih lekova.[7]
Terminologija
[uredi | uredi izvor]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2e/Podolay_transplantacia_srdca_1968.jpg/250px-Podolay_transplantacia_srdca_1968.jpg)
Primalac je obolela osoba koja dobija organ od davaoca ili donora, izuzev u slučaju autotransplantacije. Donor može biti živa (bubreg, jetra) ili moždano preminula osoba (svi organi i tkiva).
Organi koji se mogu transplantirati:
Presađivanje koštane srži
[uredi | uredi izvor]Na Institutu za nuklearne nauke Vinča, posle niza propusta u sistemu zaštite na eksperimentalnom reaktoru, 15. oktobra 1958. dogodila se havarija u kojoj su tehnički saradnici Roksanda Dangubić, Draško Grujić, Živorad Bogojević i Stijepo Hajduković, kao i apsolventi fizike na PMF u Beogradu Života Vranić[8] (1934-1958) i Radojko Maksić (1933[9]) bili izloženi visokoj dozi nuklearnog zračenja (neutronsko i gama zračenje). Svi su bili starosti od 24 do 26 godina. Najvećoj dozi zračenja izložen je Života Vranić, koji je ugasio reaktor i tako spasao sigurne smrti ostale kolege.[10]
Šestoro ozračenih su 16. oktobra prebačeni na Kliniku „Kiri” u Parizu. Tim lekara, pod vođstvom onkologa i profesora Žorža Matea (fra. Georges Mathé) (1922—2010) je 11. novembra najpre izvršio operaciju presađivanja koštane srži kod Radojka Maksića, a zatim su operisani i ostali, osim Živorada Bogojevića,[10] na kome zahvat nije bilo potrebe da se izvrši, pošto je najmanje ozračen.[9] Dobrovoljni davaoci koštane srži su bili Parižani: Odit Dragi, Rejmon Kastani, Marsel Pabioni, Alber Bajron i lekar na klinici Leon Švarcenberg. Zahvat je rađen samo na osnovu krvne grupe, bez tipizacije tkiva[10] i predstavljao je veliki rizik, kako za primaoce, tako i za davaoce, koji su pre operacije obavešteni da se možda neće probuditi iz opšte anestezije, jer nije bilo poznato u kojoj meri se takvom operacijom moglo ugroziti njihovo zdravlje, pošto su do tada presađivanja koštane srži rađena samo eksperimentalno na životinjama.[9]
Života Vranić je preminuo ubrzo posle operacije i tako postao prva žrtva nuklearnog zračenja, koja se u svetu dogodila nakon Drugog svetskog rata i prva žrtva sa teritorije Jugoslavije, dok je ostalih petoro pacijenta spašeno, oni su nastavili normalno da žive i rade, zbog čega se četiri operacije presađivanja koštane srži koje je izveo Žorž Mate smatraju prvim uspešnim operacijama ove vrste.[11]
Presađivanje lica
[uredi | uredi izvor]U novembru 2005. godine rađena je prva transplantacija lica na svetu. Francuskinji Izabeli Dinoar, pas labrador je odgrizao nos, usne i obraze, u očajničkom pokušaju da je probudi, pošto je zaspala nakon pokušaja samoubistva uzimanjem prekomerne doze lekova. Operacija presađivanja delova lica donatora je obavljena u jednoj bolnici u severnoj Francuskoj i trajala je 15 sati.[12]
Postupak
[uredi | uredi izvor]Transplantacija organa obuhvata sledeće faze:
- imunološka tipizacija recipijenta i donora,
- transplantacija,
- imunosupresivna terapija.
Regenerativna medicina
[uredi | uredi izvor]Stvaranje organa iz matičnih ćelija je tehnologija za koju se očekuje da će u narednoj deceniji napraviti krupan pomak. U Leskovcu je osnovana Specijalna bolnica za lečenje steriliteta koja bi trebalo da preraste u Institut za matične ćelije.
Istorijat transplantacija u Srbiji
[uredi | uredi izvor]Doktor Pjotr Vasiljevič Kolesnikov, ruski emigrant, je 1926. godine u Zaječaru presadio testis osuđenika Ilije Krajana svom ostarelom kolegi, zaječarskom hirurgu.[13] Ovakva procedura se danas ne praktikuje.
Skupština Republike Srbije je 2009. donela Zakon o transplantaciji organa i Zakon o transplantaciji ljudskih tkiva i ćelija. Ovim zakonom je zabranjena trgovina organima, reklamiranje potreba za organima, oglašavanje doniranja, reklamiranje zdravstvenih ustanova i zdravstvenih radnika u sredstvima javnog informisanja,[14] u cilju suzbijanja ilegalne trgovine ljudskim organima, koja je u svetu uzela velikog maha.
Presađivanje organa u Srbiji sada se obavlja u Vojnomedicinskoj akademiji, Kliničkom centru Srbije, kliničkim centrima u Novom Sadu i Nišu. Osim toga, na Institutu za majku i dete vrši se presađivanje koštane srži, a u Univerzitetskoj dečjoj klinici u Tiršovoj u Beogradu transplantacije bubrega i jetre. Najviše je zabeleženo presađivanja bubrega. Prema procenama stručnjaka, po broju obavljenih intervencija presađivanja, iza Srbije se nalaze Albanija, Crna Gora, Makedonija i Bosna i Hercegovina.[14]
Izvori
[uredi | uredi izvor]- ^ Manara, A. R.; Murphy, P. G.; O'Callaghan, G. (2011). „Donation after circulatory death”. British Journal of Anaesthesia. 108: i108—21. PMID 22194426. doi:10.1093/bja/aer357
.
- ^ Bernat, James L.; Capron, Alexander M.; Bleck, Thomas P.; Blosser, Sandralee; Bratton, Susan L.; Childress, James F.; DeVita, Michael A.; Fulda, Gerard J.; Gries, Cynthia J. (mart 2010). „The circulatory–respiratory determination of death in organ donation*”. Critical Care Medicine. 38 (3): 963—70. ISSN 0090-3493. PMID 20124892. S2CID 6292792. doi:10.1097/CCM.0b013e3181c58916.
- ^ See WHO Guiding Principles on human cell, tissue and organ transplantation, Annexed to World Health Organization, 2008. Arhivirano 3 mart 2016 na sajtu Wayback Machine
- ^ Further sources in the Bibliography on Ethics of the WHO Arhivirano 4 mart 2016 na sajtu Wayback Machine.
- ^ See Organ trafficking and transplantation pose new challenges Arhivirano 15 februar 2014 na sajtu Wayback Machine.
- ^ Heart of the matter, The Guardian [UK], Simon Garfield, 6 April 2008.
- ^ Frohn C, Fricke L, Puchta JC, Kirchner H (februar 2001). „The effect of HLA-C matching on acute renal transplant rejection”. Nephrol. Dial. Transplant. 16 (2): 355—60. PMID 11158412. doi:10.1093/ndt/16.2.355
.
- ^ Miomir Ristić & 7. 07. 2013.
- ^ a b v K. Nedeljković & 10.12.2015.
- ^ a b v N. Janković & 12. 5. 2012.
- ^ N. Janković & 27. 5. 2016.
- ^ Vijesti onlajn & 27.11.2012.
- ^ http://tmg.org.rs/v290210.htm Timočki medicinski glasnik br. 29 (2004), str. 115 117
- ^ a b Politika onlajn & 27.11.2012.
Literatura
[uredi | uredi izvor]- Jovović, Mihailo, ur. (27. 11. 2012). „Izabel je prva osoba kojoj je presađeno lice: Kad ljudi bulje u mene, samo im uzvratim”. Vijesti onlajn. Arhivirano iz originala 05. 08. 2016. g. Pristupljeno 27. 5. 2016.
- K. Nedeljković (10. 12. 2015). Jovović, Mihailo, ur. „Jedini sam preživeo pakao Vinče!”. Vijesti onlajn. Pristupljeno 27. 5. 2016.
- N. Janković (12. 5. 2012). „Kako je “Vinča“ promenila svet”. Večernje novosti onlajn. Pristupljeno 27. 5. 2016.
- Miomir Ristić (7. 07. 2013). „Ćerke donatori koštane srži nakon nesreće u Vinči posetili Beograd”. Večernje novosti onlajn. Pristupljeno 27. 5. 2016.
- „Srbija na začelju po broju hirurških zahvata”. Politika onlajn. Beograd: Politika novine i magazini d.o.o. 2. 1. 2010. Pristupljeno 28. 5. 2016.
- Isola, L. M., & Gordon, J. W. (1991). Transgenic animals: a new era in developmental biology and medicine. Biotechnology (Reading, Mass.), 16, 3–20.
- World Health Organization (2008). Human organ and tissue transplantation (PDF). Geneva / New York: WHO. str. 13. Pristupljeno 24. 12. 2013.
- Dooldeniya, M D; Warrens, AN (2003). „Xenotransplantation: where are we today?”. Journal of the Royal Society of Medicine. 96 (3): 111—117. PMC 539416
. PMID 12612110. doi:10.1177/014107680309600303.
- Mitchell, C Ben (2000-05-10). „Xenotransplanation and Transgenics: The Need to Discuss Limits”. Cbhd. CBHD. Arhivirano iz originala 19. 11. 2018. g. Pristupljeno 19. 11. 2018.
- Kress, J. M. (1998). „Xenotransplantation: Ethics and economics”. Food and Drug Law Journal. 53 (2): 353—384.
- „Interviews - Dan Lyons”. PBS. Pristupljeno 21. 5. 2022.
- „Organ Transplants from Animals: Examining the Possibilities”. Fda.gov. Internet Archive. Arhivirano iz originala 10. 12. 2007. g. Pristupljeno 21. 5. 2022.
- Reemtsma, K (1995). „Xenotransplantation: A Historical Perspective.”. ILAR Journal. 37 (1): 9—12. PMID 11528018. doi:10.1093/ilar.37.1.9.
- Bailey, L. L.; Nehlsen-Cannarella, S. L.; Concepcion, W.; Jolley, W. B. (1985). „Baboon-to-human cardiac xenotransplantation in a neonate”. JAMA: The Journal of the American Medical Association. 254 (23): 3321—3329. PMID 2933538. doi:10.1001/jama.1985.03360230053022.
- Cooper, DK (januar 2012). „A brief history of cross-species organ transplantation.”. Proceedings (Baylor University. Medical Center). 25 (1): 49—57. PMC 3246856
. PMID 22275786. doi:10.1080/08998280.2012.11928783.
- Banerjee, Ruben (15. 1. 1997). „Pig heart transplant: Not many are buying the Assam doctor's story yet”. India Today. Pristupljeno 21. 5. 2022.
- M. Gnanapragasam (16—19. 1. 1997). „Perspectives in Medical Ethics”. Bioethics in India: Proceedings of the International Bioethics Workshop in Madras: Biomanagement of Biogeoresources (na jeziku: engleski). University of Madras.
- Rahul Karmakar (13. 1. 2022). „A pig heart transplant in Assam in 1997”. The Hindu. Pristupljeno 21. 5. 2022.
- „The Infamous Cardiac Surgeon - Dr Dhani Ram Baruah, All You Need To Know”. The Sentinel (Guwahati). 23. 10. 2021. Pristupljeno 21. 5. 2022.
Spoljašnje veze
[uredi | uredi izvor]- DonorHeroj - Spasi živote, zaveštaj organe! Sajt DonorHeroj se bavi edukacijom i promocijom zaveštanja i transplantacije organa i tkiva. Arhivirano na sajtu Wayback Machine (31. maj 2010)
- Nacionalna kampanja Ministarstva zdravlja „Produži život"
- Organ Transplant survival rates from the Scientific Registry of Transplant Recipients
- The Gift of a Lifetime – Online Educational Documentary
- The short film A Science of Miracles (2009) is available for free download at the Internet Archive
- "Overcoming the Rejection Factor: MUSC's First Organ Transplant" online exhibit at Waring Historical Library
![]() | Molimo Vas, obratite pažnju na važno upozorenje u vezi sa temama iz oblasti medicine (zdravlja). |