Горила се купа у подне
Горила се купа у подне | |
---|---|
![]() | |
Изворни наслов | Горила се купа у подне |
Режија | Душан Макавејев |
Сценарио | Душан Макавејев |
Продуцент | Бојана Марјан Јоахим вон Вигенхоф |
Главне улоге | Светозар Цветковић Анита Манчић Петар Божовић Ева Рас Давор Јањић |
Сценограф | Вељко Деспотовић |
Сниматељ | Александар Петковић Миодраг Милошевић |
Монтажа | Вуксан Луковац Владимир Миленковић |
Продуцентска кућа | ТРЗ Екстаза Београд Алерт филм Берлин Вон Вигенхоф филм продакшн ТВБ ТВ НС |
Година | 1993. |
Трајање | 83 минута[1] |
Земља | СР Југославија |
IMDb веза |
Горила се купа у подне је српски филм снимљен 1993. године који је режирао Душан Макавејев који је и писао сценарио.[2]
Кратак садржај
[уреди | уреди извор]Мајор Црвене армије, закасни на воз којим се совјетске окупационе снаге стациониране у Источној Немачкој, повлаче из Берлина... Телефоном се јавља у Москву и сазнаје да га је напустила жена са дететом и да се неко уселио у његов стан. Мајор одлучује да остане у Берлину и настањује се на ничијој земљи, између два Берлина. Његова једина имовина је мали самовар, парадна униформа и бели бицикл. Прве контакте има са црним тржиштем и подземљем. И док Виктор вуче своје прве потезе у игри опстанка, упознајемо се и са његовом прошлошћу.[1][2]
Улоге
[уреди | уреди извор]Глумац | Улога |
---|---|
Светозар Цветковић | мaјор Виктoр Борисович Лазуткин |
Анита Манчић | Мики Мики / Владимир Лењин |
Петар Божовић | Трандафил |
Ева Рас | Микијева мама |
Давор Јањић | Клошар |
Награде
[уреди | уреди извор]Филм је 1993. године добио награду за најбољи сценарио на Фестивалу филмског сценарија у Врњачкој Бањи.
Извори
[уреди | уреди извор]- ^ а б Gorila se kupa u podne, Приступљено 31. 3. 2013.
- ^ а б „Горила се купа у подне”. Филмски центар Србије. Архивирано из оригинала 17. 10. 2021. г. Приступљено 29. 1. 2021.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Горила се купа у подне на сајту IMDb (језик: енглески)