Милош Бојовић
Милош Бојовић | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Лични подаци | ||||||||||||||||
Датум рођења | 25. јун 1938. | |||||||||||||||
Место рођења | Приштина, Краљевина Југославија | |||||||||||||||
Датум смрти | 5. август 2001.63 год.) ( | |||||||||||||||
Место смрти | Београд, СР Југославија | |||||||||||||||
Сениорска каријера | ||||||||||||||||
Године | Клуб | |||||||||||||||
1957—1969 1963—1964 |
Партизан →ОКК Београд | |||||||||||||||
Репрезентативна каријера | ||||||||||||||||
![]() | ||||||||||||||||
Медаље
|
Милош Бојовић (Приштина, 25. јун 1938 — Београд, 5. август 2001) био је југословенски и српски кошаркаш, правник, спортски новинар и политичар.
Биографија
[уреди | уреди извор]Спортска каријера
[уреди | уреди извор]Рођен је 25. јуна 1938. године. Основну школу је завршио у Приштини. Једно краће време породица одлази да живи у Крагујевац 1952. године, а затим се сви пресељавају у Београд 1954 године. У Београду Милош је завршио гимназију и већ тада почиње да тренира кошарку, као шеснаестогодишњак у јуниорској екипи Партизана. Читаву играчку каријеру је провео у београдском Партизану. Током 13 сезона, одиграо је 202 утакмице и постигао 4.086 поена.[1] Био је три пута први стрелац Партизана (1962, 1963 и 1964). Бојовић се налази на првом месту по броју постигнутих поена на једној утакмици за Партизан. Дао је 59 поена на утакмици против Слована из Братиславе 1964. године.[2]
Био је на позајмици у ОКК Београду за сезону 1963/64. када је тај тим играо у Купу европских шампиона. Током три утакмице просечно је постизао 7,3 поена.[3][1]
Био је члан репрезентације Југославије која је освојила бронзану медаљу на Европском првенству 1963. у Вроцлаву у Пољској. Током шест утакмица на турниру просечно је постизао седам поена по утакмици.[4] Био је члан националног тима који је освојио сребрну медаљу на Европском првенству 1965. у Совјетском Савезу. Током шест одиграних утакмица просечно је постизао шест поена по мечу.[5]
Након завршетка играчке каријере, радио је као главни тренер јуниорског тима Партизана од 1969. до 1972. После тога био је члан стручног штаба Партизана.[1] Током касних 1980-их, Бојовић је био председник Кошаркашког савеза Београда.
Остало
[уреди | уреди извор]Радио је као спортски новинар и писао о кошарци. Године 1963. године почео је да ради у листу Политика, а затим у новооснованој Политици Експрес. Током 1970-их пратио је и писао о националном кошаркашком тиму.[1]
Дипломирао је на Правном факултету Универзитета у Београду. Године 1986. отворио је своју адвокатску канцеларију заједно са супругом Весном. Једно време је обављао функцију државног правобраниоца СР Југославије.[1]
Почетком 1990-их Бојовић је био посланик у Народној скупштини Србије. Изабран је на општим изборима у Србији 1990. године. Касније је изабран за Савезни парламент СР Југославије.[1]
Преминуо је после дуге и тешке болести 5. августа 2001. године у Београду у 63 години живота.[6]
Види још
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б в г д ђ „Miloš Bojović – Miško Boem” (PDF). okkbeograd.org.rs. Приступљено 26. 5. 2020.
- ^ „Znate li koji košarkaš Partizana je dao najviše poena na jednoj utakmici u istoriji? | Telegraf - Nanovije vesti”. telegraf.rs. Приступљено 2017-08-17.
- ^ „Champions Cup 1963-64”. pearlbasket.altervista.org. Приступљено 27. 5. 2020.
- ^ „1963 Yugoslavia 7 - Milos Bojovic”. fiba.basketball. Приступљено 26. 5. 2020.
- ^ „1965 Yugoslavia 13 - Milos Bojovic”. fiba.basketball. Приступљено 26. 5. 2020.
- ^ „Времеплов (5. август)”. РТС. 5. 8. 2009. Приступљено 23. 10. 2020.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Милош Бојовић Архивирано на сајту Wayback Machine (11. август 2020) на kosarka.bz
- Рођени 1938.
- Умрли 2001.
- Спортисти из Приштине
- Југословенски кошаркаши
- Српски кошаркаши
- Кошаркаши Партизана
- Кошаркаши ОКК Београда
- Српски кошаркашки тренери
- Кошаркаши на Европском првенству 1963.
- Кошаркаши на Европском првенству 1965.
- Српски адвокати
- Српски новинари
- Српски политичари
- Народни посланици Скупштине Србије