Снежана Вукићевић Чворо
Снежана Вукићевић Чворо | |
---|---|
![]() | |
Лични подаци | |
Пуно име | Снежана Вукићевић Чворо |
Датум рођења | 1960. |
Место рођења | Херцег Нови, СФРЈ |
Образовање | Факултет политичких наука |
Универзитет | Универзитет у Београду |
Занимање | књижевник, сликар |
Породица | |
Деца | Вук Чворо, Владан Чворо |
Родитељи | Десанка Шућур, Петар Вукићевић |
Књижевни рад | |
Најважнија дела | Ана Балканска Анђелија од Црне Горе Осамнаест зимских прича и двије воћне |
Награде | Видовданска повеља за дјечју књижевност, Награда за најбољу књигу за дјецу објављену у Црној Гори 2006. године |
Снежана Вукићевић Чворо (Херцег Нови, 1960) српска је књижевница и сликарка из Херцег Новог. Ауторка је збирки песама и прича и једног романа, те цртежа и акварела.[1][2]
Биографија
[уреди | уреди извор]Завршила је новинарство, а потом стекла и ликовно образовање. Потиче из песничке породице – њена мајка Десанка Шућур је такође била књижевница, па је већ у раној доби записала своје прве стихове. На формирање Снежаниног поетског пута утицао је скуп боема, међу којима су били истакнути песници: Александар Секулић, Јаков Гробаров и Бранислав Петровић. Књижевник Гаро Јовановић, инспирисан њеним стиховима, записао је: „И као да нема угледања, него први пут узима перо, као једини човјек на свијету који не зна да постоје пјесници и пјесници, него пише по нагону, боље рећи вођена интуитивно неком незнаном циљу”. Снежана заговара истраживање у уметности, потрагу за душевним леком, насупрот комерцијализацији која доводи до кризе уметничке личности.[1][2]
Након поезије за одрасле, из радозналости је почела да пише и прозу, а онда да се бави и дечјом и духовном књижевношћу и спаривињем поезије са музиком. Уређује зборнике, међу којима се издвајају „Његош и Андрић – или Његош као Андрићева инспирација” и „Светосавско кандило”. У сликарству је такође остала песникиња, бранећи „свој део слободе”. Приредила је петнаест изложби цртежа и акварела, а у последње време тежи бављењу углавном тим позивом.[1][2]
Учесник је бројних јавних манифестација,[3] неретко као члан жирија. Добитник је Видовданске повеље за дјечју књижевност Центра за културу Књижевна трибина „Ријеч” из Подгорице и Награде за најбољу књигу за дјецу објављену у Црној Гори 2006. године – „Осамнаест зимских прича и двије воћне” – Удружења црногорских писаца за дјецу и младе.[4] Била је члан Удружења књижевника Црне Горе и секретар Књижевне заједнице Херцег Новог,[5] а сада је секретар СПКД „Просвјета” Херцег Нови и члан Удружења књижевника Србије.[1][2]
Увршћена је у „Енциклопедију националне дијаспоре”, коју уређује Иван Калаузовић Иванус.[6]
Живи и ради у Херцег Новом.[7]
Библиографија (избор)
[уреди | уреди извор]Поезија
[уреди | уреди извор]- Вукићевић Чворо, С. (1995). Бал планета. Подгорица: Траг.
- Вукићевић Чворо, С. (2001). Капија времена. Јагодина: Секција писаца радника Црне Горе – Бар.
- Вукићевић Чворо, С. (2006). Водена соната. Андријевица: Комови. ISBN 86-7794-037-5.
- Вукићевић Чворо, С. (2009). Ана Балканска. Подгорица: Књижевна задруга Српског народног вијећа. ISBN 978-9940-535-15-5.
- Вукићевић Чворо, С. (2011). Зимски акварел. Београд: Књижевно друштво „Свети Сава”. ISBN 978-86-6087-054-6.
- Вукићевић Чворо, С. (2013). Анђелија од Црне Горе. Подгорица/Београд: Октоих / Штампар Макарије. ISBN 978-86-7659-511-2.[8]
- Вукићевић Чворо, С. (2021). Наранџасти клавир – поезија музике. Београд: Удружење српских издавача. ISBN 978-86-87457-65-2.
Проза
[уреди | уреди извор]- Вукићевић Чворо, С. (1997). Мајски цвијет – и друге приче и пјесме. Подгорица: Књижевни лист за дјецу „Осмијех”. ISBN 86-81261-30-4.
- Вукићевић Чворо, С. (2006). Осамнаест зимских прича и двије воћне. Подгорица: Удружење црногорских писаца за дјецу и младе. ISBN 86-81261-43-6.
- Вукићевић Чворо, С. (2008). „Ноћ кишних икона”. „Стварање” – часопис за књижевност и културу. Цетиње: Народна књига (2): 207—211. ISSN 0039-422X.
- Вукићевић Чворо, С. (2009). Сафир од неба – роман. Подгорица: Унирекс. ISBN 978-86-427-0823-2.
- Вукићевић Чворо, С. (2011). Фото-машта може свашта. Подгорица/Београд: Унирекс/Јаникс. ISBN 978-86-427-0872-0.
- Вукићевић Чворо, С. (2011). „Гора и вилењак” (PDF). „Нова зора” – часопис за књижевност и културу. Билећа: Српско просвјетно и културно друштво „Просвјета”. 31: 249—251. ISSN 1512-9918. Архивирано из оригинала (PDF) 14. 01. 2023. г. Приступљено 14. 01. 2023.
- Вукићевић Чворо, С., ур. (2012). „Његош и Андрић – или Његош као Андрићева инспирација” – зборник радова са научног скупа у Херцег Новом 6. и 7. октобра 2011. Херцег Нови: Српско просвјетно и културно друштво „Просвјета”. ISBN 978-9940-9081-1-9.
- Вукићевић Чворо, С., ур. (2013). „Светосавско кандило” – радови са светосавских литерарних конкурса за ученике основних школа Боке Которске од 2009. до 2012. године. Херцег Нови: Српско просвјетно и културно друштво „Просвјета”. ISBN 978-9940-9081-2-6.
- Вукићевић Чворо, С. (2014). „О умјетнику, националном моралу и жени код Ива Андрића и Петра Лубарде”. „Иво Андрић и Петар Лубарда” – зборник радова са научног скупа у Херцег Новом, 2. и 3. октобра 2014. Херцег Нови: Српско просвјетно и културно друштво „Просвјета”. стр. 92—96. ISBN 978-9940-9081-5-7.
- Вукићевић Чворо, С. (2016). „Врбица” – (драмски текстови за дјецу). Цетиње: Светигора. ISBN 978-86-7660-183-7.
- Вукићевић Чворо, С. (2016). „Смрт спасиоца Радослава Братића”. „Нова зора” – часопис за књижевност и културу. Билећа: Српско просвјетно и културно друштво „Просвјета”. 49/50: 79—81. ISSN 1512-9918.
Види још
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б в г „Заточеница љепоте слика и стиха”, Дан, 3. јул 2017. Посећено 5. јануара 2023.
- ^ а б в г „Интервју Снежана Вукићевић: Поезија на пјену од мора”, Експрес, 25. октобар 2020. Посећено 6. јануара 2023.
- ^ „Стихови новских пјесника испунили Кућу нобеловца”, Радио-телевизија Херцег Нови, 1. јул 2023. Посећено 2. септембра 2023.
- ^ „Додијељене Годишње награде”, Побједа, 22. август 2007. Проверено 14. јануара 2023.
- ^ „Отворен Трг од књиге”, Политика, 24. јул 2007. Посећено 6. јануара 2023.
- ^ Енциклопедија националне дијаспоре, Impressions. Посећено 8. септембра 2024.
- ^ „Фото: Новљани воле свој град као што Мали принц воли своју ружу”, Побједа, 14. фебруар 2020. Посећено 6. јануара 2023.
- ^ „Књижевно вече Анђелија у ХН”, Радио-телевизија Црне Горе, 10. септембар 2015. Посећено 6. јануара 2023.
Литература
[уреди | уреди извор]- Калаузовић, И. (2024). Енциклопедија националне дијаспоре. Ниш: Impressions. ISBN 978-86-82470-02-1.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Приповетке „Гора и вилењак” и „Ледено море” Снежане Вукићевић Чворо Архивирано на сајту Wayback Machine (14. јануар 2023)
- Цртеж, туш „Без назива” Снежане Вукићевић Чворо Архивирано на сајту Wayback Machine (14. јануар 2023)