Андре де Грас
Андре де Грас | |
---|---|
![]() Андре де Грас на Светском првенству у Дохи 2019. | |
Лични подаци | |
Пуно име | Andre De Grasse |
Датум рођења | 10. новембар 1994. |
Место рођења | Скарборо (Онтарио), Канада |
Држављанство | Канада |
Висина | 70 кг |
Супружник | Ниа Али |
Деца | 2 |
Родитељи | Александар Вејт Беверли де Грас |
Спортске информације | |
Спорт | 60 м, 100 м, 200 м 4 × 100 м |
Клуб | ALTIS |
Тренер | Џон Коглан (од 2022) Рејна Рајдер (2018-2022) Стјуарт Мекмилан (2015-2018) |
Достигнућа и титуле | |
Лични рекорди | 60 м: 6,60 (2015) 100 м: 9,89 (2021) 200 м: 19,62 (2021) |
Награде и медаље
| |
andredegrasse |
Андре де Грас (енгл. Andre De Grasse; Скарборо, 10. новембар 1994.) је канадски атлетичар, седмоструки освајач олимпијских медаља у спринту. Де Грас је олимпијски шампион 2020. на 200 м, а освојио је и сребро на 200 м у 2016. години. Освојио је друго сребро у штафети 4×100 м на Играма 2020.[1] Има и три олимпијске бронзане медаље: на 100 м на Играма 2016. и 2020., као и у штафети 4×100 м 2016. Де Грас је освојио своју другу златну олимпијску медаљу као део штафете 4×100 м на Играма 2024 . Победа га је изједначила са пливачицом Пени Олексиак као најодликованијим олимпијцем Канаде свих времена.[2]
На Светским првенствима у атлетици Де Грас је са канадском штафетом 4×100 освојио златну медаљу 2022. и бронзану медаљу медаљу 2015. Има и три појединачне медаље са светских првенстава: сребро на 200 м 2019. у Дохи и две бронзе на 100 м 2015. и 2019. Де Грас је актуелни канадски рекордер на 200 м, са 19,62 секунде, који га ставља на осмо место најбржих спринтера у историји на 200 м.[3]
Де Грас је први канадски спринтер који је освојио три медаље на једној Олимпијади, надмашивши две медаље на једној Олимпијади које су освојили канадски спринтери Донован Бејли и Перси Вилијамс. Континуитет освајања медаља доказао је у финалима Олимпијских игара и Светских првенстава на којима се такмичио од 2015. до Светског првенства 2023.[4]
Одрастање
[уреди | уреди извор]Андре де Грас је рођен у предграђу Торонта Скарборо, Онтарио.[5] Његова мајка, Беверли де Грас, била је спринтерка у средњој школи на Тринидаду и Тобагу пре него што се преселила у Канаду са 26 година.[5] Андреов отац, Александар Вејт, преселио се са Барбадоса у Канаду као тинејџер.[6] Де Грас је одрастао у Маркаму у Онтарију где је похађао је католичку основну школу.[7]
У средњој школи, де Грас је у почетку играо кошарку, у једном тренутку играјући против будућег НБА играча Ендруа Вигинса.[8] Прешао је 2015. у Калифорнију да студира у УСЦ и тренира атлетику.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/05/Andre_De_Grasse_Oregon_2022.jpg/220px-Andre_De_Grasse_Oregon_2022.jpg)
Олимпијске игре у Паризу 2024.
[уреди | уреди извор]Де Грас је именован за носиоца канадске заставе на церемонији отварањаза Олимпијских игара 2024. у Паризу, заједно са дизачицом тегова Мод Шарон.[9] После потешкоћа Де Граса у тркама на 100 и 200 метара, мала су била очекивања од канадске штафете 4 × 100 метара. Тим Канаде је завршио на трећем месту у својој полуфиналној групи, и са најспоријим временом од осам тимова који су стигли до финала.[10] У финалу, Канађани су истрчали најбоље време у сезони са 37,50 секунди и освојили златну медаљу, што се сматрало великим изненађењем, уз чињеницу да је лоша размена штафетних палица окончала наде америчког тима који је био веома фаворизован. Резултат канадске штафете се сматра као једно од већих изненађења Олимпијских игара у Паризу. [11] [12] [13] [14] Овим златом, Де Грас је освојио своју седму олимпијску медаљу, и тиме изједначило канадски рекорд пливачице Пени Олексиак за највише медаља једног канадског олимпијца. Канадски лист Нешнал Пост (National Post) прогласио је Де Граса "највећим канадским олимпијским спринтером у историји".[15]
Филантропија и јавни наступи
[уреди | уреди извор]2016. Де Грас је основао је покренуо Кошаркашки турнир Андре де Грас, добротворни догађај који подржава Породичну фондацију Андре де Грас.[16] У септембру 2017. појавио се на добротворном догађају у Торонту.[17] Де Грас такође учествује сваке године на кошаркашком турниру под називом Холидеј Класик у Маркаму (Holiday Classic at Markham) где сав приход од турнира иде Фондацији породице Андре де Граса.[18]
Лични живот
[уреди | уреди извор]Ожењен је америчком препонашицом Нијом Али, и имају ћерку Јури, рођену јуна 2018. и друго дете рођено у мају 2021.[19] [20] [21] Де Грас је католик, под утицајем својих родитеља. На руци има истетовирану реч „нада“ и текст молитве.[22]
Почасти
[уреди | уреди извор]Де Грасов успех на Олимпијским играма довео је до тога да је 2016. освојио награду Лајонел Коначер као мушки спортиста године у Канади.[23] Светска Атлетика му је доделила награду Звезда у успону.[24] У априлу 2017. Де Грас је добио награду Хари Џером.[25] 2022. Де Грас је постао члан Реда Онтарија.[26]
Статистика
[уреди | уреди извор]Информације са профила Андре де Граса са сајта Светске атлетике.[27]
Лични рекорди
[уреди | уреди извор]Дисциплина | Време | Ветар
(метара у секунди) |
Место | Датум | Белешке |
---|---|---|---|---|---|
60 метара | 6.60 | Линколн, САД | 7. фебруар 2015. | У дворани | |
100 метара | 9.89 | +0.1 | Токио, Јапан |
|
|
9.69 | +4.8 * | Стокхолм, Шведска | 18. јун 2017. | * Уз недозвољено јак ветар у леђа | |
200 метара | 19.62 | −0.5 | Токио, Јапан | 4. август 2021. | Рекорд Канаде[28] |
19.58 | +2.4 * | Јуџин, САД | 12. јун 2015. | * Уз недозвољено јак ветар у леђа | |
200 метара у дворани | 20.26 | Фејетвил, САД | 14. март 2015. | Рекорд Канаде у дворани[29] | |
4×100 м штафета | 37.48 | Јуџин, САД | 23. јул 2022. | Рекорд Канаде[30] | |
4×200 м штафета | 1:19.20 | Гејнсвил, САД | 2. април 2016. | Рекорд Канаде[31] |
Међународни резултати
[уреди | уреди извор]Година | Такмичење | Место | Пласман | Дисциплина | Резултат | Ветар (метара у секунди) | Напомене |
---|---|---|---|---|---|---|---|
2014 | Игре Комонвелта | Глазгов, Шкотска | 15. | 200 м | 20.73 | +0.2 | |
— | 4×100 м штафета | — | Нису завршили трку | ||||
2015 | Свеамеричке игре | Торонто, Канада | 1. | 100 м | 10.05 | +1.1 | |
1. | 200 м | 19.88 | +0.3 | ||||
Дисквалификован | 4×100 м штафета | Нагазио ван стазе[32] | |||||
Светско првенство | Пекинг, Кина | 3. | 100 м | 9.92 | −0.5 | ||
3. | 4×100 м штафета | 38.13 | |||||
2016 | Олимпијске игре | Рио де Жанеиро, Бразил | 3. | 100 м | 9.91 | +0.2 | |
2. | 200 м | 20.02 | −0.5 | ||||
3. | 4×100 м штафета | 37.64 | |||||
2017 | Светско првенство у тркама штафета | Насау, Бахаме | — | 4×100 м штафета | — | Нису завршили трку | |
1. | 4×200 м штафета | 1:19.42 | [33] | ||||
2019 | Светско првенство у тркама штафета | Јокохама, Јапан | 11. | 4×100 м штафета | 38.76 | ||
Светско првенство | Доха, Катар | 3. | 100 м | 9.90 | +0.6 | ||
2. | 200 м | 19.95 | +0.3 | ||||
2021 | Олимпијске игре | Токио, Јапан | 3. | 100 м | 9.89 | +0.1 | |
1. | 200 м | 19.62 | −0.5 | Рекорд Канаде | |||
2. | 4×100 м штафета | 37.70 | |||||
2022 | Светско првенство | Јуџин, САД | 5. (полуфинале) | 100 м | 10.21 | +0.1 | |
1. | 4×100 м штафета | 37.48 | Рекорд Канаде[30] | ||||
2023 | Светско првернство | Будимпешта, Мађарска | 6. | 200 м | 20.14 | ||
2024 | Олимпијске игре | Париз, Француска | 1. | 4×100 м штафета | 37.50 | ||
5. (полуфинале) | 100 м | 9.98 | +0.5 | ||||
3. (полуфинале) | 200 м | 20.41 | -0.1 |
Види још
[уреди | уреди извор]- Трка на 100 метара
- Освајачи олимпијских медаља у атлетици — 100 метара за мушкарце
- Освајачи медаља на светским првенствима у атлетици на отвореном — 100 метара за мушкарце
- Трка на 200 метара
- Освајачи олимпијских медаља у атлетици — 200 метара за мушкарце
- Освајачи медаља на светским првенствима у атлетици на отвореном — 200 метара за мушкарце
- Трка штафета 4 × 100 метара
- Освајачи медаља на светским првенствима у атлетици на отвореном — 4x100 метара штафета за мушкарце
Видео снимци
[уреди | уреди извор]- Снимак победе канадске штафете 4 x 100 метара у финалу Олимпијских игара у Паризу 2024.
- Снимак победе Андре де Граса у финалу трке на 200 метара на Олимпијским играма у Токију 2020.
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „Canadian men's 4x100m Olympic team bumped up to silver as Brits DQ'ed for doping”. CBC Sports. 14. 4. 2022. Приступљено 14. 4. 2022.
- ^ „Canada's Men's 4x100 Relay Team Seals Spot in Paris 2024 Olympics”. Radio Canada International. 9. 8. 2024. Приступљено 9. 8. 2024.
- ^ „Tokyo Olympics: Andre de Grasse claims 200m gold”. BBC News. 4. 8. 2021.
- ^ Heroux, Devin (4. 8. 2021). „'Now he's a legend': Andre De Grasse wins Olympic gold in men's 200m”. CBC Sports. Приступљено 4. 8. 2021.
- ^ а б Reid, Scott (14. 5. 2015). „USC sprinter Andre De Grasse makes huge strides on and off track”. Приступљено 9. 3. 2020.
- ^ Johnston, Malcolm (1. 8. 2018). „The supersonic Andre De Grasse”. Toronto Life. Приступљено 8. 3. 2020.
- ^ „Andre De Grasse's Road to Rio”. Canadian Broadcasting Corporation. 1. 8. 2016. Приступљено 6. 12. 2016.
- ^ „andre-de-grasse-canadian-athlete-of-the-year”.
- ^ „Charron, de Grasse lead Canada in rainy trip down Seine as Céline Dion closes Paris 2024 opening ceremony”. CBC Sports. 26. 7. 2024. Приступљено 26. 7. 2024.
- ^ Harrison, Doug (8. 8. 2024). „Canadian men's, women's 4x100m relay teams earn spots in Olympic finals”. CBC Sports. Приступљено 12. 8. 2024.
- ^ Previl, Sean (9. 8. 2024). „Andre De Grasse and Team Canada win gold in men's 4×100 relay”. Global News (на језику: енглески). Приступљено 12. 8. 2024.
- ^ Irving, Kyle (9. 8. 2024). „Olympics 4x100 men's relay results: Canada's Andre De Grasse leads gold medal upset over disqualified USA, others”. The Sporting News. Приступљено 12. 8. 2024.
- ^ Smart, Zack (11. 8. 2024). „Olympic moments that made us laugh, cry, and cheer at Paris 2024”. CBC Sports. Приступљено 12. 8. 2024.
- ^ Dichter, Myles (9. 8. 2024). „With golden relay, Andre De Grasse produced 1 more clutch moment in career full of them”. CBC Sports. Приступљено 12. 8. 2024.
- ^ Simmons, Steve (9. 8. 2024). „A magical Olympic night for Andre De Grasse and Canada's gold-medal relay team”. The National Post. Приступљено 12. 8. 2024.
- ^ Campbell, Morganne (29. 12. 2019). „Andre De Grasse hosts holiday classic in Markham ahead of 2020 Olympics”. Global News. Приступљено 8. 3. 2020.
- ^ Gordon, Daphne (27. 9. 2017). „Kindness is integral to Jacob Tremblay's personal and professional lives”. Приступљено 9. 3. 2020.
- ^ „Andre De Grasse hosts holiday classic in Markham ahead of 2020 Olympics”. Global News (на језику: енглески). Приступљено 2020-03-09.
- ^ Rathborn, Jack (2021-08-04). „Andre de Grasse reveals how wife Nia Ali inspired him to Olympic glory”. The Independent (на језику: енглески). Архивирано из оригинала 4. 8. 2021. г. Приступљено 2021-08-05.
- ^ „Canadian sprinter Andre De Grasse excited about being a new dad after birth of baby girl”. Globe & Mail (на језику: енглески). Приступљено 26. 6. 2018.
- ^ „Andre De Grasse will miss World Relays with 2nd baby due next month”. CBC News. 7. 4. 2021. Приступљено 4. 8. 2021.
- ^ Levine, Daniel S. (18. 8. 2016). „Andre De Grasse's Family: 5 Fast Facts You Need to Know”. heavy.com.
- ^ The Canadian Press (26. 12. 2016). „Andre De Grasse voted Canadian Press male athlete of the year”. CBC Sports. Приступљено 26. 12. 2016.
- ^ „Canadian sprinter Andre De Grasse named Rising Star of 2016 by IAAF”. CTVNews (на језику: енглески). 2. 12. 2016. Приступљено 18. 5. 2017.
- ^ „Andre De Grasse among 18 being honoured at 2017 Harry Jerome Awards”. Global News (на језику: енглески). Приступљено 18. 5. 2017.
- ^ „The 2022 Appointees to the Order of Ontario” (Саопштење). 6. 11. 2023.
- ^ „ATHLETE PROFILE Andre DE GRASSE”. worldathletics.org. World Athletics. Приступљено 28. 5. 2021.
- ^ „Olympic Stadium - Track - 4 Aug - 21:55”. olympics.com. 4. 8. 2021. Архивирано из оригинала 4. 8. 2021. г. Приступљено 4. 8. 2021.
- ^ Sinead Mulhern (15. 3. 2015). „NCAA Championship weekend recap”. runningmagazine.ca. Canadian Running Magazine. Архивирано из оригинала 29. 3. 2015. г. Приступљено 6. 4. 2019.
- ^ а б Dickinson, Marley (24. 7. 2022). „Canada triumphs to world 4x100m relay gold in national record time”. Canadian Running. Приступљено 24. 7. 2022. Грешка код цитирања: Неисправна ознака
<ref>
; назив „Running220724” је дефинисано више пута с различитим садржајем - ^ „Calendar & Rankings – Records”. athletics.ca. Athletics Canada. Приступљено 6. 4. 2019.
- ^ Rosie DiManno (25. 7. 2015). „Canada's men's 4x100 relay team disqualified, loses gold: DiManno”. thestar.com. Toronto Star. Приступљено 6. 4. 2019.
- ^ „De Grasse, Canada rebound to win 4x200 gold”. cbc.ca. Canadian Broadcasting Corporation. 24. 4. 2017. Приступљено 6. 4. 2019.
- Рођени 1994.
- Торонтоњани
- Канадски атлетичари
- Спринтери
- Олимпијски победници у атлетици
- Освајачи златних олимпијских медаља за Канаду
- Освајачи сребрних олимпијских медаља за Канаду
- Освајачи бронзаних олимпијских медаља за Канаду
- Освајачи медаља на Летњим олимпијским играма 2020.
- Освајачи медаља на Летњим олимпијским играма 2016.
- Атлетичари на Летњим олимпијским играма 2024.
- Атлетичари на Летњим олимпијским играма 2020.
- Атлетичари на Летњим олимпијским играма 2016.
- Канадски олимпијци на Летњим олимпијским играма 2016.
- Канадски олимпијци на Летњим олимпијским играма 2020.
- Канадски олимпијци на Летњим олимпијским играма 2024.