Rano nizozemsko slikarstvo
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5a/El_Descendimiento%2C_by_Rogier_van_der_Weyden%2C_from_Prado_in_Google_Earth.jpg/300px-El_Descendimiento%2C_by_Rogier_van_der_Weyden%2C_from_Prado_in_Google_Earth.jpg)
Rano nizozemsko slikarstvo je umetnost koja se razvijala na severu zapadne Evrope u 15. veku.[1][2] U literaturi ovo slikarstvo je poznato i kao „slikarstvo flamanskih primitivaca“.
Slikarstvo u nizozemskim zemljama u 15. veku
[uredi | uredi izvor]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/19/Retable_de_l%27Agneau_mystique_%281%29.jpg/200px-Retable_de_l%27Agneau_mystique_%281%29.jpg)
U 15. veku, kada je u Italiji renesansa uzimala maha, na severu se razvijalo slikarstvo neslućenog sjaja. Nije slučajno da se to odigralo upravo u Niskim Zemljama gde se razvila silna trgovina, nastanilo blagostanje i bogatstvo, a građanstvo želelo produbiti i obogatiti svoje poglede i predstave o svetu.
Postoje neke očite razlike u ovim pokretima koji su se ipak odvojeno javljali u Italiji i Niskim Zemljama (Nizozemskoj). U Nizozemskim zemljama to nije buđenje nekad slavne prošlosti koju je Italija imala u umetničkoj ostavštini. U Italiji je umetnost stvar najšire javnosti, kneževskih dvorova, gradskih opština i države dok je na severu ona stvar crkve, kao i u srednjem veku, i postaje predmetom privatnih kuća gde se ne nameće masama, nego pojedincima kao svojim posmatračima. Sama klima je različita, u Italiji ona ljude sakuplja na ulice i trgove kao nekad u Rimu i Atini, dok ih na severu treba tržiti u kućama. Tako se javljaju i različiti odnosi prema umetničkoj formi. Bez života i prirode koja ushićuje umetnika, on s pažnjom upravlja svoj pogled na svaki ugao svoje okoline. Iz toga se na severu razvio smisao za sve što je pojedinačno, fantastično, za neobične sitne detalje i obeležja, za lično i intimno, čega na jugu nema. Javlja se umetnost realističkog kolorita, tačne reprodukcije viđenog, u čemu se na jugu zaostaje.
Zbog toga su krajem 15. veka nizozemski slikari u izvođenju svoje specijalne tehnike daleko nadmašili italijanske, mada su ovi do tog doba izgradili pravo umetničko carstvo i ova su dela znatno uticala na calokupan način slikarstva u Firenci i Veneciji.
Popis umetnika
[uredi | uredi izvor]- Dirk Bouts (oko 1400/1415-1475)
- Hijeronim Boš (oko 1450-1516) - nemački savremenik istih slikarskih odlika.
- Rober Kampen, poznat i kao Majstor iz Flemala (1378–1444)
- Petrus Hristus (oko 1410/1420-1475/1476)
- Žak Dare (oko 1404-1470)
- Bartelemi d'Ajk (oko 1420-1470)
- Hubert van Ajk (oko 1366–1426)
- Jan van Ajk (oko 1385–1441)
- Huan de Flandes (oko 1460-oko 1519) - rođen u Flandriji, ali aktivan u Španiji.
- Hugo van der Hus (1440—1482)
- Jan Jost van Kalkar (oko 1450-1519)
- Jos van Vasenhove poznat i kao Justus od Genta (oko 1410-1480)
- Braća Limburg (1385—1416)
- Majstor legende o Svetoj Luciji (1480—1510)
- Majstor vezenog lišća (aktivan oko 1480-1510)
- Simon Marmion (oko 1425-1489)
- Hans Memling (oko 1430-1494)
- Majstor iz Mulinsa (aktivan oko1480-1500) - ponekad poznat i kao Jan Hei
- Albert van Ouvater (1444—1515)
- Gertgen tot Sint Jans (oko 1460–1490)
- Rohir van der Vejden (oko 1400-1464)
- Kventin Masejs (1466—1530)
- Gerard David (oko 1460–1523)
Dela
[uredi | uredi izvor]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5e/Robert_Campin_011.jpg/200px-Robert_Campin_011.jpg)
Prva, a možda i presudna, faza slikarske revolucije na severu je pojava jednog umetnika čije ime nije poznato - verovatno Rober Kampen. Prema fragmentima velikog oltara u Flemalu danas ga zovu Majstor iz Flemala. Među njegova najbolja dela spada oltar Merode (oko 1425) Tu prvi put imamo osećaj da stvarno gledamo kroz drvenu ploču u prostorni svet koji ima: neograničenu dubinu, stabilnost, povezanost i potpunost. Vrlo važna osobina ove slike je upotreba ulja za mešanje boja koje Majstor iz Flemala među prvima koristi.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/The_Arnolfini_Portrait%2C_d%C3%A9tail.jpg/220px-The_Arnolfini_Portrait%2C_d%C3%A9tail.jpg)
Hubert van Ajk (oko 1366–1422) i njegov mlađi brat Jan van Ajk (oko 1386–1441) su započeli umetničku istoriju Nizozemske. O Hubertu se malo zna, skoro ništa, ali pripisuje mu se koncepcija i stariji deo Gentskog oltara. Na ovom delu, u okviru tzv. nordijskog slikarstva i njegove srednjovekovne sakralne sheme, javlja se po prvi put niz novih savremenih motiva i tema. Čitav apokaliptički prizor kao kompozicija smešten je u prirodni ambijent, u slobodan pejzaž, koji je dat minuciozno, gotovo pendantno veristički. Adam i Eva koji se nalaze na krajevima ovog sklopivog oltara su prva dva akta u okviru nordijske slikarske tematike, a nastala su gotovo u isto vreme kad i Mazačovi aktovi „praroditelja“ u firentinskoj crkvi Santa Marija del Kamine. Oba akta pružaju primer dotada nedostignutog savršenstva u slikanju golih tela.
Slika Jana van Ajka „Đovani Arnolfini sa ženom“ (1434) je najveštije delo svoga doba. Slika je zapravo dokumenat venčanja s potpisom slikara kao svedoka (Johannes van Eyck fuit hic 1434). Kompozicija je statična, sve je pregledno, stvari postoje kao plastični samostalni oblici, razmešteni u zatvorenom praznom prostoru.
Nagli razvoj nizozemskog slikarstva u 15. veku logična je posledica stvaralačkog delovanja van Ajka, pod čijim su se uticajem razvili Hugo van der Hus, P. Hristus, Dirk Bouts i dr. Njihov je realizam dao znatne pobude slikarstvu srednje Evrope i Italije.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/Hugo_van_der_Goes_002.jpg/350px-Hugo_van_der_Goes_002.jpg)
Braći van Ajk pridružuje se Rohir van der Vejden iz Turnea. On zastupa dramatično-patetični pravac, važnije mu je prikazivanje ljudskih osjećanja od lirskog. Najpoznatije delo mu je središnji deo trokrilnog oltara koji predstavlja Skidanje s krsta (oko 1440). Oporo grandiozne linije, s osobito potresnom paralelom tela Isusa i onesveštene Bogorodice, su osobito značajne za monumentalnu snagu kompozicije. Njima se stvara određena mirnoća u slici koja je savršeno usklađena sa dramatikom pozorišne scene. Tako je sve istovremeno i uzbuđeno i mirno.
Utjicaj Rohira van der Vajdena je prevladavao u evropskom slikarstvu gotovo svugde osim u Italiji do kraja veka. Kao njegov učenik se pominje Hugo van der Hus. Njegovo najpoznatije delo je „Poklonjenje pastira“ - temperamentno realističko delo gde su pastiri prikazani kao prave preteče nizozemskih seljaka. Najme, uticaj Jana van Ajka je najvidljiviji onda, kad prizore iz biblijske istorije nastoji oživeti detaljima i likovima iz svakidašnje flandrijske okoline.
S ovim umetnicima započinje umetnička istorija Nizozemske koja je zablistala i obogatila svetsku umetnost.
Vidi još
[uredi | uredi izvor]- Gotika
- Renesansa
- Rana renesansa u Italiji
- Visoka renesansa u Italiji
- Renesansa u severnim zemljama
- Venecijanska renesansa
- Manirizam
Reference
[uredi | uredi izvor]- ^ H.W. JANSON, Istorija umetnosti, Beograd 1982.
- ^ *Renesansa na sjeveru - Umjetnici i njihova djela 15. i 16. st..
Literatura
[uredi | uredi izvor]- Istorija umetnosti H.W. JANSON, Beograd 1982.
- Opšta istorija umenosti ĐINA PIKSEL, Beograd 1974.
- Istorija slikarstva Fernand Hazar, Beograd 1973.
- hr Wikipedia
Spoljašnje veze
[uredi | uredi izvor]- Early Flemish Altarpieces - Virtuelna izložba galeriji umetnosti.
- Flemish artists in Italy Arhivirano na sajtu Wayback Machine (5. jul 2010) - Rane dela nizozemskih umetnika za italijanske mecene u 15. veku.
- Renesansa na severu - umetnici i njihova dela, 15. i 16 vek.
- Northern Renaissance ArtWeb - Zbirka internet veza ka člancima o slikarima 15. i 16. veka (Sara Peterson).