Оксикодон
![]() | |
![]() | |
IUPAC име | |
---|---|
(5R,9R,13S,14S)-4,5α-епокси-14-хидрокси-3-метокси-17-метилморфинан-6-он | |
Клинички подаци | |
Категорија трудноће |
|
Опојна дрога | умерено–висока |
Начин примене | орално, ИМ, IV, интраназално, супкутано, трансдермално, ректално, епидурално[1] |
Правни статус | |
Правни статус |
|
Фармакокинетички подаци | |
Биорасположивост | Уп то 87% |
Везивање протеина | 45% |
Метаболизам | Хепатички: примарно CYP3A, секондарно CYP2D6[2] |
Полувреме елиминације | 3–4.5 х |
Излучивање | Урин (19% непромењен) |
Идентификатори | |
CAS број | 76-42-6 ![]() |
ATC код | N02AA05 (WHO) N02AA55 (u kombinaciji) |
PubChem | CID 5284603 |
DrugBank | DB00497 |
ChemSpider | 4447649 ![]() |
UNII | CD35PMG570 ![]() |
KEGG | D05312 ![]() |
ChEMBL | CHEMBL656 ![]() |
Синоними | дихидрохидроксикодеинон, 14-хидроксидихидрокодеинон, 6-деокси-7,8-дихидро-14-хидрокси-3-О-метил-6-оксоморфин[3] |
Хемијски подаци | |
Формула | C18H21NO4 |
Моларна маса | 315.364 g/mol |
| |
|
Оксикодон је опиоидни аналгетик који се синтетише из опијумског деривата тебаина. Он је развијен у Немачкој 1916, као један од неколико семи-синтетичких опиоида у покушају да се побољшају постојећи опиоиди: морфин, диацетилморфин, и кодеин.[1]
Оксикодон је орални лек који се генерално прописује за олакшавање умереног до јаког бола. Ниске дозе се такође прописују за привремено олакшавање дијареје. Он је на тржишту у облик производа са једним или више састојака. Неки уобичајени примери производа са више састојака су оксикодон са ацетаминофен/парацетамолом, или НСАИД као што је ибупрофен. Формулације су доступне као генерици, а и под разним бренд именима.
Хемија и номенклатура
[уреди | уреди извор]Хемијско име оксикодона је изведено из кодеина. Њихове хемијске структуре су веома сличне. Разликују се само у томе да је
- Оксикодон има хидроксилну групу на угљенику-14 (кодеин има само водоник на том месту), отуда оксикодон;
- Оксикодон има 7,8-дихидро особину, док кодеин има двоструку везу између та два угљеника; и
- Оксикодон има карбонилну групу (као у кетонима) уместо хидроксилне групе кодеина, отуда суфикс „-он“.
Он је исто тако сличан да хидрокодону. Разликују се само по томе да оксикодон има хидроксилну групу на угљенику-14.[4]
Оксикодон је познат под именима "дихидрохидроксикодеинон",[5][6][7] Еуцодал,[6][7] Еукодал,[1][8] "14-хидроксидихидрокодеинон",[3][6] и "Нукодан".[6][7]
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б в Калсо, Е (2005). „Оxyцодоне”. Јоурнал оф Паин анд Сyмптом Манагемент. 29 (5С): С47—С56. ПМИД 15907646. дои:10.1016/ј.јпаинсyмман.2005.01.010.
- ^ Лаловиц Б, Кхарасцх Е, Хоффер C, Рислер L, Лиу-Цхен ЛY, Схен ДД (2006). „Пхармацокинетицс анд пхармацодyнамицс оф орал оxyцодоне ин хеалтхy хуман субјецтс: роле оф цирцулатинг ацтиве метаболитес” (ПДФ). Цлин Пхармацол Тхер. 79 (5): 461—479. ПМИД 16678548. дои:10.1016/ј.цлпт.2006.01.009. Архивирано из оригинала (ПДФ) 07. 06. 2010. г. Приступљено 28. 3. 2009.
- ^ а б О, Марyаделе Ј.'Неил (2006). Тхе Мерцк индеx (14 изд.). Wхитехоусе Статион, Њ: Мерцк & Цо. ИСБН 978-0-911910-00-1.
- ^ „АХФС Друг Информатион. Оxyцодоне (28:08.08) – 382132”. Америцан Социетy оф Хеалтх-Сyстем Пхармацистс. 2008. Архивирано из оригинала 04. 10. 2008. г. Приступљено 27. 3. 2009.
- ^ О, Марyаделе Ј.'Неил, едитор ... (2006). Тхе Мерцк индеx (14 изд.). Wхитехоусе Статион, Њ: Мерцк & Цо. ИСБН 978-0-911910-00-1.
- ^ а б в г НБ, Еддy (1973). Тхе Натионал Ресеарцх Цоунцил инволвемент ин тхе опиате проблем, 1928–1971. Wасхингтон: Натионал Ацадемy оф Сциенцес.
- ^ а б в Маy ЕЛ, Јацобсон АЕ (1989). „Тхе Цоммиттее он Проблемс оф Друг Депенденце: а легацy оф тхе Натионал Ацадемy оф Сциенцес. А хисторицал аццоунт”. Друг Алцохол Депенд. 23 (3): 183—218. ПМИД 2666074. дои:10.1016/0376-8716(89)90083-5.
- ^ Сунсхине А, Олсон НЗ, Цолон А, Ривера Ј, Каико РФ, Фитзмартин РД, Редер РФ, Голденхеим ПД (1996). „Аналгесиц еффицацy оф цонтроллед-релеасе оxyцодоне ин постоперативе паин”. Ј Цлин Пхармацол. 36 (7): 595—603. ПМИД 8844441. Архивирано из оригинала 27. 07. 2009. г. Приступљено 25. 3. 2009.
Литература
[уреди | уреди извор]- Меиер, Баррy (2003). Паин киллер: а "wондер" друг'с траил оф аддицтион анд деатх. Еммаус, ПА: Родале. ISBN 1-57954-638-2.
- Пинскy, Дреw (2004). Wхен паинкиллерс бецоме дангероус: wхат еверyоне неедс то кноw абоут ОxyЦонтин анд отхер пресцриптион другс. Центер Цитy, МН: Хазелден. ISBN 1-59285-107-X.
- Лоцкwоод, Брад (2006). Оxyцонтин: фром паин релиеф то аддицтион. Неw Yорк: Росен Пуб. Гроуп, Инц. ИСБН 9781404209138.
- О, Марyаделе Ј.'Неил (2006). Тхе Мерцк индеx (14 изд.). Wхитехоусе Статион, Њ: Мерцк & Цо. ИСБН 978-0-911910-00-1.
- О, Марyаделе Ј.'Неил, едитор ... (2006). Тхе Мерцк индеx (14 изд.). Wхитехоусе Статион, Њ: Мерцк & Цо. ИСБН 978-0-911910-00-1.
- НБ, Еддy (1973). Тхе Натионал Ресеарцх Цоунцил инволвемент ин тхе опиате проблем, 1928–1971. Wасхингтон: Натионал Ацадемy оф Сциенцес.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]
![]() | Молимо Вас, обратите пажњу на важно упозорење у вези са темама из области медицине (здравља). |