Балхашко језеро
Балхашко језеро | |
---|---|
![]() Балхашко језеро | |
![]() | |
Координате | 46° 10′ 00″ С; 74° 20′ 00″ И / 46.166667° С; 74.333333° И 46° 10′ 00″ С; 74° 20′ 00″ И / 46.166667° С; 74.333333° И |
Тип | природно, слано, вулканско |
Земље басена | ![]() ![]() |
Макс. дужина | 605 km |
Макс. ширина | 74 km |
Површина | 3 755 km2 |
Макс. дубина | 26 m |
Над. висина | 341,4 m |
Водена површина на Викимедијиној остави |
Балхашко језеро (каз. Балқаш көлі, Balqaş köli, рус. озеро Балхаш) је језеро у пустињској степи источног Казахстана.[1]Површина језера је до 18.428 km². Балхашко језеро је издуженог облика сличног полумесецу. Јужна обала је веома разуђена са безброј малих острва и полуострва. Средња дубина језера је 5,8 метара, а максимална 26. Језеро је подељено на западни и источни део који су повезани каналом Узун-Арал ширине 4,5 километара. Источни део језера је дубљи и веома слан (> 7%), док је западни део мало слан (0,5-1,5% соли) и не зависи од промене нивоа језера. Разлика у салинитету је последица разлике у броју притока и ограниченој размени воде између његових делова.[2]
Највећи град на обали језера је Балхаш и има око 66.000 становника. Главне притоке су реке Или[1] и Каратал. Језеро нема отоке. Око 15% површине слива овог језера припада територији Кине. Највећи део воде у језеро стиже од отопљеног снега са планина Синкјанга.
Као и Аралско језеро, и Балхашко језеро је у опасности да пресуши. У оба случаја разлог је употреба вода за наводњавање поља памука. Ова пракса је започета 1960-их у доба СССР[3] Језеро има уски, прилично централни мореуз. Западни део језера је неслана вода. Источна половина језера је слана.[4][5][6][7] Исток је у просеку 1,7 пута дубљи од запада. Главне локалне економске активности укључују рударство, прераду руде и риболов.
Градови и привреда
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5c/Balkhash_copper_smelting_complex.jpg/220px-Balkhash_copper_smelting_complex.jpg)
У сливу језера Балхаш је 2005. године живело 3,3 милиона људи, укључујући и становнике Алматија – највећег града Казахстана.[8] Највећи град на језеру је Балхаш са 66.724 становника (2010).[9] Он се налази се на северној обали и има истакнуто рударско-металуршко постројење. Велико лежиште бакра откривено је на том подручју 1928–1930. године и развија се у селима северно од језера. Део аутопута између Бишкека и Караганде пролази дуж западне обале језера. На западној обали се налазе и војне инсталације изграђене током совјетске ере, као што су радарски системи за упозорење на ракете. Јужна обала је скоро ненасељена и има само неколико села. Природа и дивљи живот језера привлаче туристе, а на језеру се налази неколико одмаралишта.[10] Године 2021, језеро Балхаш је изабрано за једну од 10 најбољих туристичких дестинација у земљи Казахстан.[11]
Риболов
[уреди | уреди извор]Економски значај језера је највећим делом у његовој рибарској индустрији. Систематско узгајање рибе почело је 1930. године;[4] годишњи улов је био 20 хиљада тона 1952. године,[12] порастао је на 30 хиљада 1960-их и обухватао до 70% вредних врста. Међутим, до 1990-их производња је пала на 6.600 тона годишње са само 49 тона вредних раса. Пад се приписује неколико фактора, укључујући прекид програма репродукције, криволов и пад нивоа и квалитета воде.[13]
Енергетски пројекти
[уреди | уреди извор]Године 1970, изграђена је хидроелектрана Капшагај од 364 мегавата на реци Или, чиме се исцрпљује вода из новог резервоара Капшагај за наводњавање. Илијева вода се такође увелико користи узводно, у кинеској провинцији Синђанг, за узгој памука.[4] Тренутно постоји пројекат за додатну контрарегулаторну брану 23 km низводно од Капчагаја. Повезана хидроелектрана Кербулак снаге 49,5 MW ће делимично решити проблем снабдевања електричном енергијом јужних области Казахстана и служиће као тампон за дневне и недељне флуктуације водостаја реке Или.[14]
Снабдевање енергијом југоисточног дела Казахстана је стари проблем, са бројним решењима предложеним у прошлости. Предлози за изградњу електрана на Балхашу касних 1970-их и 1980-их су застали, а иницијатива за подизање нуклеарне електране у близини села Улкен[15] наишла је на снажно противљење еколога и становника.[16] Због тога је 2008. године казахстанска влада поново размотрила ситуацију и најавила изградњу Балхашке термоелектране.[17][18]
Навигација
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cf/Balkhash_Lake_pier.jpg/220px-Balkhash_Lake_pier.jpg)
Постоји редован бродски саобраћај који плови кроз језеро, ушће реке Или и резервоар Капчагај. Главна пристаништа су Бурилбајтал и Бурлитобе.[19] Бродови[20] су релативно лагани због ограничене дубине у појединим деловима језера; користе се углавном за улов рибе, и транспорт рибе и грађевинског материјала. Укупна дужина пловног пута је 978 km, а период пловидбе је 210 дана/год.
У 2004. години, локална флота се састојала од 87 пловила, укључујући 7 путничких бродова, 14 теретних баржи и 15 тегљача. Влада је предвидела да ће 2012. године у сливу Или-Балхаш бити 233.000 тона грађевинског материјала, најмање 550.000 тона стоке, ђубрива и прехрамбених производа и најмање 53 тоне рибе. Очекује се да ће развој еко-туризма повећати број путника на 6.000 људи годишње.[21]
Еколошка и политичка питања
[уреди | уреди извор]Академици и владини саветници страхују од великог губитка екосистема у језеру.[13] Беспоштедна индустријска експлоатација би вероватно опонашала еколошку катастрофу у Аралском мору.[13] Од 1970. године, отицање воде од 39 km3 за пуњење Капчагај акумулације довело је до пада дотока из Или за 66%.[4] Истовремено смањење нивоа језера износило је око 15,6 cm/годишње, што је много веће од природног пада у периоду 1908–1946 (9,2 cm/годишње).[22] Смањење дубине је акутно у западној „половини“. Од 1972. до 2001. године, мало слано језеро Алакол, 8 јужно од Балхаша, је практично нестало, а јужни део језера је изгубио око 150 km2 водене површине.[23] Од 16 постојећих језерских система око језера остало је само пет. Процес дезертификације захватио је око 1⁄3 басена.[24] Слана прашина се издувава са исушених подручја, доприносећи стварању азијских олуја прашине, повећавајући заслањеност земљишта и негативно утичући на климу. Све веће формирање муља у делти реке додатно смањује доток воде у језеро.[13]
Локација | 1997 | 2000 | 2001 |
---|---|---|---|
Залив Тарангалик | 2,38 | 3,70 | 3,96 |
Залив МА Сари-Шаган | 2,56 | 4,83 | 4,52 |
Још један фактор који утиче на екологију басена Или-Балхаш су емисије услед рударских и металуршких процеса, углавном у Рударско-металуршком комбинату Балхаш којим управља Казахмис. Почетком 1990-их, ниво емисије је био 280–320 хиљада тона годишње, депонујући 76 тона бакра, 68 тона цинка и 66 тона олова на површини језера. Од тада су се преноси скоро удвостручили. Загађивачи се такође доносе са депонија прашним олујама.[8]
Године 2000, велика конференција, Балкаш 2000, окупила је научнике за животну средину из различитих земаља, као и представнике бизниса и владе. Конференција је усвојила резолуцију и апел влади Казахстана и међународним организацијама, који предлажу нове начине управљања екосистемима басена Алакол и Балхаш.[22] На Међународном еколошком форуму 2005. посвећеном језеру Балхаш, Казахмис је најавио да ће до 2006. године реструктурирати своје процесе, смањујући тако емисије за 80–90%.[8]
Контаминација Балхаша не потиче само локално, већ је донета и приливом загађене воде из Кине. Кина такође троши 14,5 km3 воде годишње из реке Или, са планираним повећањем од 3,6 пута.[8] Тренутна стопа повећања је 0,5–4 km3/годишње.[25] Казахстанска влада је 2007. године предложила смањење цене за продају казахстанских производа Кини у замену за смањење потрошње воде из реке Или, али је Кина ту понуду одбила.[26][27]
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ а б Мишић, Милан, ур. (2005). Енциклопедија Британика. А-Б. Београд: Народна књига : Политика. стр. 102. ISBN 86-331-2075-5.
- ^ World Lake Database: Lake Balkhash Архивирано 2012-07-16 на сајту Archive.today, 2. април 2008.
- ^ Lake Balkhash, International Lake Environment Committee
- ^ а б в г „Lake Balkhash”. Encyclopædia Britannica. Приступљено 2009-01-29.
- ^ Igor S. Zektser, Lorne G Everett (2000). Groundwater and the Environment: Applications for the Global Community. CRC Press. стр. 76. ISBN 1-56670-383-2.
- ^ Maria Shahgedanova (2002). The Physical Geography of Northern Eurasia. Oxford University Press. стр. 140—141. ISBN 0-19-823384-1.
- ^ Yoshiko Kawabata; et al. (1997). „The phytoplankton of some saline lakes in Central Asia”. International Journal of Salt Lake Research. 6 (1): 5—16. doi:10.1007/BF02441865.
- ^ а б в г A. Samakova (2005-10-01). „The main problem of Balkhash Lake is poor water quality” (на језику: руски). zakon.kz. Архивирано из оригинала 07. 03. 2018. г. Приступљено 2009-01-29.
- ^ „Қазақстан / Qаzаqstаn population statistics” (Entry Балқаш/Bаlqаş).
- ^ Kazakh News agency (2008). „Foreign guests are delighted with the Lake Balkhash: Tourism News” (на језику: руски). votpusk.ru. Приступљено 2009-01-29.
- ^ June 2021, Adelya Dauletkyzy in Tourism on 16 (2021-06-16). „Kazakhstan Selects Top 10 Tourist Destinations”. The Astana Times (на језику: енглески). Приступљено 2021-09-27.
- ^ A. Sokolov (1952). „Central Asia and Kazakhstan”. Hydrography of the USSR (на језику: руски). Gidrometeoizdat.
- ^ а б в г Или-Балхаш — Концепция устойчивого развития (PDF) (на језику: руски). UNDP Kazakhstan. 4. 11. 2004. Архивирано из оригинала (PDF) 22. 7. 2011. г. Приступљено 2009-02-14.
- ^ „Construction Kerbulak hydroelectric power, 49 5 MW” (на језику: руски). klimate.kz. Приступљено 2009-01-29.
- ^ Gulsum Kunelekova (2006-10-30). „From age to age” (на језику: руски). newspaper "Megapolis" No. 43 (307). Архивирано из оригинала 2012-06-29. г. Приступљено 2009-01-29.
- ^ „Research: NPP Balkhash” (на језику: руски). COMCON-2 Eurasia. Архивирано из оригинала 2009-06-24. г. Приступљено 2009-01-29.
- ^ Larissa Stoppel (2008-11-12). И ГЭС, и ТЭС, и на дуде игрец (на језику: руски). "Express K" No. 213 (16599). Архивирано из оригинала 2011-07-22. г. Приступљено 2009-01-29.
- ^ „Project "Construction of the Balkhash Thermal Power Plant"”. builder.kz. 20. 10. 2008. Архивирано из оригинала 14. 1. 2012. г. Приступљено 2009-01-29.
- ^ „Балхаш (озеро в Казахской ССР)” (на језику: руски). Great Soviet Encyclopedia.
- ^ „Balkhash – ships, ships, shipping”. forum, photo. 2008. Приступљено 2009-01-29.
- ^ Resolution of the Government of the Republic of Kazakhstan dated 26 September 2006, N 917. „On Approval of the Programme of development of navigation and safety on the inland waterways of the Republic of Kazakhstan for 2007–2012” (на језику: руски). government.kz. Архивирано из оригинала 22. 7. 2011. г. Приступљено 2009-01-29.
- ^ а б в „Water resources of Kazakhstan in the new millennium” (PDF) (на језику: руски). UNDP Kazakhstan. 19. 4. 2004. Архивирано из оригинала (PDF) 6. 3. 2007. г. Приступљено 2009-02-14.
- ^ Guillaume Le Sourd, Diana Rizzolio (2004). „United Nations Environment Programme – Lake Balkhash”. UNEP Global Resource Information Database. Архивирано из оригинала 2011-07-18. г. Приступљено 2009-01-29.
- ^ N. Borovaya (4. 10. 2005). „Спасти уникальное озеро. Стремительно мелеет казахстанский Балхаш” (на језику: руски). Экспресс К, No. 186 (15844). Архивирано из оригинала 2011-07-18. г. Приступљено 2009-01-29.
- ^ Institute of Hydrogeology and Hydrophysics Ministry of Education and Science. „Water problems in Kazakhstan”. unesco.kz. Приступљено 2009-01-29.
- ^ Ilan Greenberg (8. 3. 2007). „Kazakhstan and China Deadlock Over Depletion of a Major Lake”. The New York Times. Приступљено 2009-01-29.
- ^ Jack Carino (1. 4. 2008). „Water woes in Kazakhstan”. China Dialogue. Приступљено 2009-01-29.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- „Information on Balkhash's geography and biology”. Архивирано из оригинала 5. 3. 2001. г.
- Kazakh 'national treasure' under threat
- United Nations Environmental Programme details on Lake Balkhash
- "Central Asia: Kazakhstan, aid bodies work to save major lake" 13 March 2007 RadioFreeEurope/RadioLiberty